ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/24263/18	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/746/20 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - представника  позивача ПАТ “Універсал Банк” Сагайдака В.В., правонаступника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 , представників відповідача 
ОСОБА_3 адвокатів Багранюка В.С., Моленя Р.Б. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2019 року (головуючий суддя Вийванко О.М., повний текст рішення складено 25 листопада 2019 року) у справі № 607/24263/18 за позовом Публічного акціонерного товариства “Універсал Банк” правонаступником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіна Лілія Володимирівна, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання договору дарування квартири недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіна Лілія Володимирівна, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання договору дарування квартири недійсним.
Позивач зазначив, що 05.03.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 11/079-К, за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 50 000,00 доларів США у тимчасове платне користування, на умовах визначених даним договором та з терміном їх остаточного погашення 04.03.2027 року. Кредитні кошти в сумі 50 000,00 доларів США були надані Позичальнику відповідно до меморіального валютного ордеру № 144_6 від 06.03.2007 та згідно з випискою по-особовому рахунку ОСОБА_3 . Оскільки відповідач не належним чином виконувала зобов`язання з погашення заборгованості за Кредитним договором позивач був змушений звернутися звернувся з позовом (07.04.2015 - дата направлення позову) до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про стягнення простроченої заборгованості відповідача та позовні вимоги позивача задоволені повністю рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.06.2016 року по справі №607/6693/15-ц яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_3 , на користь позивача в розмірі 30045,85 доларів США та 3654,00 грн. судових витрат. 
З метою забезпечення виконання Кредитного договору № 11/079-К від 05.03.2007 року, позивачем та відповідачем, 06.03.2007 року укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 846.
Відповідно до договору іпотеки від 06.03.2007 року, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань боржника ОСОБА_3 за Кредитним договором № 11/079-К від 05.03.2007р. В якості забезпечення вимог Позивача, що випливають з Кредитного договору № 11/079-К від 05.03.2007р. Іпотекодавець передав Іпотекодержателю майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Іпотека за вказаним договором іпотеки поширюється на всі поліпшення та/або переобладнання Предмета іпотеки, що можуть бути здійснені іпотекодавцем або третіми особами (орендарями тощо) після укладення даного договору іпотеки. Предмет іпотеки належить Відповідачу на підставі Договору № 61 від 28.02.2007 року про організацію та проведення будівництва, укладеного між ОСОБА_3 та БМУ «Промбуд» ВАТ «Тернопільбуд», документу, який підтверджує сплату іпотекодавцем частини вартості Предмету іпотеки за рахунок власних коштів - квитанція № 3 від 05.03.2007 року на суму 79 869,00 грн. На підставі вищезазначеного факту, що підтверджується матеріальним забезпеченням (майнові права на предмет іпотеки) на виконання Кредитного договору № 11/079-К від 05.03.2007 року, та враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за Кредитним договором. Позивач паралельно/одночасно із позовом про стягнення простроченої заборгованості за Кредитним договором звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту в розмірі 37 479,39 дол. США.
29.07.2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення по справі №607/6711/15-ц, яким: відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на Предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту; задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного нотаріуса ТМНО Салій Г.Я., Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання недійсним договору іпотеки, зобов`язання вчинити дії; визнано недійсним договір іпотеки майнових прав від 06.03.2007р. укладений між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_3 , посвідчений цього ж числа приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №846. 
Оскільки існувала загроза відчуження Предмету іпотеки чи утруднення виконання можливого рішення суду, Позивачем у справі №607/6693/15-ц (про стягнення заборгованості за кредитним договором) 12.08.2015р. була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони відчужувати предмет іпотеки. 
Однак, 25.08.2015р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено ухвалу по справі №607/6693/15-ц, якою повернуто ПАТ «Універсал заяву про забезпечення позову. Не погодившись з вищевказаною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Позивач 10 вересня 2015р. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої апеляційним судом Тернопільської області було постановлено ухвалу від 15.10.2015р. про скасування ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 25 серпня 2015 року та про повернення заяви про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції, щодо вирішення питання накладення арешту.
За результатами нового розгляду 30.10.2015р. Тернопільським міськрайонним судом постановлено ухвалу по справі №607/6693/15-ц, якою задоволено заяву ПАТ «Універсал Банк» про забезпечення позову, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в тому числі на трикімнатну квартиру, загальною площею 100 кв.м. житловою площею 59,0кв.м. що знаходиться в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна №21783740, номер запису №1367 в книзі №29) та належить ОСОБА_3 .
Позивач згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 12854669 від 23.06.2018р. дізнався, що 14.10.2015 року ОСОБА_3 відчужено вищезазначену квартиру, зокрема: трикімнатну квартиру, загальною площею 100,кв.м. житловою площею 59,0кв.м. що знаходиться в АДРЕСА_2 , шляхом переоформлення Договором дарування №1385 від 14 жовтня 2015 року на ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального Ломакіною Лілією Володимирівною.
ПАТ «Універсал Банк», звертає увагу суду на те, що відповідач розуміючи, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.08.2015р. є не законна та може бути скасована апеляційним судом (що і сталося в майбутньому), та усвідомлюючи що отримані, в кредит, кошти фактично витрачені на придбання квартири і задоволення вимоги Банку про повернення боргу можливе лише за рахунок згаданої квартири, розуміючи реальність настання негативних наслідків розгляду позову про стягнення боргу навмисно провела відчуження майна, шляхом Договору дарування від 14.10.2015р., в користь Відповідачів задля унеможливлення реального виконання рішення суду про стягнення боргу яке буде прийнято в майбутньому.
Метою обтяження майна є охорона матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Факт того, що обмеження не було зареєстровано у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України № 1952-ІУ від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сам по собі не може слугувати підставою для висновку про відсутність такого обмеження і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу достеменно відомо. А від так, оспорюваний позивачем договір дарування нерухомого майна від 14 жовтня 2015 року підлягає визнанню недійсним, оскільки цей договір було укладено під час судового провадження про стягнення заборгованості та вирішення питання про накладення арешту на майно, про що було відомо ОСОБА_3 .
Таким чином оспорюваний договір дарування, укладений між відповідачами під час судового провадження про стягнення з Відповідача грошових коштів, вчинено з метою ухилитись від виконання судового рішення, без наміру створення правових наслідків, обумовлених цим договором, з направленням дій сторін договору на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до Відповідачів та з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок грошового зобов`язання шляхом звернення стягнення на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, а тому зазначений договір дарування підлягає визнанню недійсним.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2019 року позов задоволено.
Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_3 , укладений 14 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , посвідчений 14 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіною Л.В., за реєстровим номером 1385.
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (тисячу сімсот шістдесят дві гривень 00 копійок).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву залишити без задоволення. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що спірний договір дарування укладено без реальної мети настання правових наслідків, обумовлених спірними правочином, є не вмотивованим, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджений жодним доказом, оскільки встановлено, що після укладення спірного договору дарування та з листопада 2015 року відповідачка ОСОБА_3 фактично проживає за адресою у АДРЕСА_4 , що підтверджується актом обстеження житлових умов про фактичне проживання №9 від 18.01.2016, довідкою №12 від 20.01.2016 р., актом обстеження житлових умов про фактичне проживання №151 від 20.11.2018 року та довідкою №307 від 23.11.2018 року, виданими Саджівецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. Вищевказана обставина свідчить про те, що спірний договір дарування після його укладення було виконано, а квартира, яка є предметом цього договору, передана у фактичне володіння та користування ОСОБА_5 . При цьому, попередній власник спірної квартири відповідачка ОСОБА_3 , припинила фактичне користування цією квартирою.
Також зазначає, що висновок суду про набуття договору дарування ознак фраудаторного правочину також є невмотивованим, оскільки позивачем не доводилася та судом не встановлювалася неможливість відповідачки ОСОБА_3 бути платоспроможною після укладення спірного договору дарування. Рішення суду про те, що реально виконаний правочин, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, не вмотивоване.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_3 усвідомлюючи, що отримані в кредит кошти фактично витрачені на придбання квартири і задоволення вимоги Банку про повернення боргу можливе лише за рахунок даної квартири, розуміючи реальність настання негативних наслідків про стягнення боргу, навмисно провела відчуження майна, шляхом Договору дарування від 14.10.2015р., в користь ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , задля унеможливлення реального виконання рішення суду про стягнення боргу. 
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , представники відповідача ОСОБА_3 адвокати Багранюк В.С. та Молень Р.Б., представник позивача ПАТ “Універсал Банк” Сагайдак В.В., а також заінтересована особа ОСОБА_1 пояснили, що 22.12.2020 року між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Фінстрім» було укладено Договір про відступлення права вимоги №136/20 за яким усі права кредитора та вимоги за кредитним договором№ 11/079-К від 05 березня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_3 , переходять до ТОВ «Фінстрім». В подальшому 22.12.2020 року між ТОВ «Фінстрім» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги за умовами якого ОСОБА_1 набув прав кредитора та вимоги до ОСОБА_3 за кредитним .договором № 11/079-К від 05 березня 2007 року. Таким чином ОСОБА_1 є новим кредитором за кредитним договором № 11/079-К від 05 березня 2007 року, а відтак до нього перейшло право вимагати від ОСОБА_3 повернення заборгованості за кредитним договором, зокрема і шляхом звернення стягнення па квартиру АДРЕСА_3 . Також згідно пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є його братом.
Судом за клопотанням ОСОБА_1 , з врахуванням пояснень учасників справи та на підставі наданих суду договору про відступлення права вимоги №136/20 від 22.12.2020 року, укладеного між АТ “Універсал Банк” та ТОВ «Фінстрім», Акта прийому-передачі документації між цими сторонами від 22.12.2020 року; договору про відступлення права вимоги від 22.12.2020 року, укладеного між ТОВ «Фінстрім» та ОСОБА_1 , Акта прийому-передачі документації між цими сторонами від 22.12.2020 року, згідно ст. 55 ЦПК України протокольною ухвалою замінено позивача АТ “Універсал Банк” його правонаступником ОСОБА_1 .
У судовому засіданні ОСОБА_1 у зв`язку із заміною позивача АТ “Універсал Банк” на нього, набувши процесуальних прав та обов`язків позивача у даній справі подав заяву про відмову від позову, у зв`язку з чим просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2019 року визнати нечинним, а провадження у справі № 607/24263/18 закрити у зв`язку з відмовою його від позову. Наслідки відмови від позову, що роз`ясненні судом, йому зрозумілі.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд апеляційної інстанції вважає, що згідно ст. 206 ЦПК України відмову від позову слід прийняти, а провадження у справі закрити.
Згідно ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.
Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 49, 206, ч. 1 п. 4 255, 373, 381, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 

                                       ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 — ОСОБА_4 задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2019 року визнати нечинним і закрити провадження у справі № 607/24263/18 за позовом Публічного акціонерного товариства “Універсал Банк” правонаступником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Ломакіна Лілія Володимирівна, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визнання договору дарування квартири недійсним у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 31 грудня 2020 року.

Головуючий 

Судді