Номер провадження: 33/813/1425/20
Номер справи місцевого суду: 947/29578/20 
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М. Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2020 року                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І. 
при секретарі судового засідання – Маслову Р.Ю.,
розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Безверхого Андрія Миколайовича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 , –

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2020 року постановою Київського районного суду м. Одеси (суддя Пучкова І.М.)  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачено ст. 44-3 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн в дохід держави; стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. (а.с. 7-8).
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Безверхого А.М. подала апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси, яка була отримана судом першої інстанції 16 листопада 2020 року. Апелянт вказує, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що суд розглянув протокол про притягнення ОСОБА_1 без належного повідомлення, а суб`єктом відповідальності за ст. 44-3 КУпАП виступає суб`єкт господарювання (перевізник), а не водій трамваю, яким є ОСОБА_1 . Окремо апелянт наголошує на тому, що до обов`язків водія трамваю не входить контроль кількості пасажирів у вагоні. Крім того, апеляційна скарга містить ряд посилань на недоліки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та наводить власний виклад обставин справи, що свідчить про її невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП. Тому на підставі вищеописаного ОСОБА_1 , посилаючись на презумпцію невинуватості, відсутність доказів скоєння нею правопорушення та з огляду на малозначність вчиненого правопорушення, просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити (а.с. 14-24).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апелянту було поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за описаною вище скаргою.
В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 – адвокат Безверхий А.М., який підтримав апеляційну скаргу та надав свої пояснення по суті справи, просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі фактичні обставини, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом першої інстанції було встановлено, що 29.09.2020 року, близько 08 год. 30 хв., водій ОСОБА_1 керувала трамваєм міського маршруту № 13 за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 16, перевозила пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначеною в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, чим порушила п.п. 2 п. 1 п. 11 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року та скоїла адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного порушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а її вина підтверджується зібраними матеріалами справи: протоколом від 29.09.2020 року, відеофіксацією.
Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб – від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.9 п.10 постанови КМУ № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.
Апелянт у своїх поясненнях, доданих до протоколу про притягнення її до адміністративної відповідальності, зазначала, що співробітники поліції склали на неї протокол усупереч тому, що трамвай фактично стояв на зупинці, а вона як водій трамваю, відмовилась продовжувати рух та саме доносила це через гучномовець до пасажирів, які зайшли в салон трамваю на цій зупинці.
Однак, апеляційний суд детально дослідивши усі матеріали справи в їх сукупності та вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, обставин вчинення правопорушення, викладених в матеріалах справи, письмових пояснень особи, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, а також того, що матеріали справи не містять доказів спричинення правопорушенням шкоди суспільним, державним інтересам, правам та свободам громадян, оскільки фактичні негативні наслідки вчиненого діяння відсутні, необхідно і достатньо накласти більш м`яке адміністративне стягнення, ніж передбачено ст. 44-3 КУпАП, а саме – попередження.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової, якою ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та застосувати до неї стягнення у вигляді попередження.
Разом з тим, застосовуючи попередження до ОСОБА_1 , апеляційний суд роз`яснює, що у випадку повторного вчинення аналогічного правопорушення на неї буде накладено більш суворе адміністративне стягнення в межах санкції статті 44-3 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Безверхого Андрія Миколайовича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року – задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2020 року –скасувати. Прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді попередження.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду А.І. Дрішлюк

01.12.2020 року                                                                 м. Одеса