Номер провадження: 22-ц/813/1846/20 
Номер справи місцевого суду: 263/9200/19
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Дрішлюк А. І.
                Категорія: 37

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В., 
розглянувши у судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування, -
ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції. 
20 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов позов від ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відповідно до розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації № 40 від 12 лютого 1997 року ОСОБА_2 була виділена земельна частка (пай), розміром 5,60 умовних кадастрових гектари, із земель КСП «Україна» Феодосієвської сільської ради Красноокранського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано належний сертифікат на право на частку (пай) серія ОД № 0082608, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 91 від 14.02.1997 року. Однак, як вказувала позивач вищевказаний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), було втрачено, про що було дано оголошення в газеті. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що видано свідоцтво про смерть № НОМЕР_1 . Після смерті відкрилась спадщина, єдиним спадкоємцем всього майна, як вказував позивач є донька ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено спадковою справою № 115/2018. Проте, приватним нотаріусом Бедненко С.В. в порядку розгляду спадкової справи № 115/2018 було відмовлено в видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що звернувшись з заявою від 08.11.18 року до Красноокнянської районної державної адміністрації з проханням видати дублікат замість втраченого сертифікату, йому було відмовлено та роз`яснено, що видати дублікат не є можливим, тому необхідно звернутись до суду. Тому позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0082608 виданого на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації № 40 від 12 лютого 1997 року, розміром 5,60 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в КСП «Україна» Феодосієвської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, яка раніше належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2-4)
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24.10.2019 року справу було передано за підсудністю до Красноокнянського районного суду Одеської області (а.с. 22).

14 листопада 2019 року рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), розміром 5,60 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Україна» Федосіївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, вартістю 141631,11 грн., що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0082608, зареєстрованого 14 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №91, роз`яснивши позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с. 83).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції. 
17 грудня 2019 року не погоджуючись з вказаним рішенням Маріупольська міська рада, яка є відповідачем по справі надіслала засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідно до постанови Верховної ради України «Про зміну і встановлення меж міста Маріуполь, Володарського, Новоазовського і Першотравневого районів Донецької області» від 20.12.2011 року та постанови Верховної ради України «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж міста Маріуполь, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» № 4 від 11.12.2014 року були встановлені межі міста Маріуполя, що знаходяться у віданні Маріупольської міської ради. Відповідно до вказаних постанов, а також додатках до них, земельна частка (пай), розміром 5,60 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Україна» не належить до території міста Маріуполь, а тому спірна земельна частка не підвідомча Маріупольській міській раді. На думку позивача, позовні вимоги  ОСОБА_1 про визнання права на земельну ділянку (пай) повинні заявлятися до Федосіївської міської ради на підставах того, що спірна земельна ділянка знаходиться у відомстві даної сільської ради. Апелянт просить скасувати оскаржуване рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_1  до Маріупольської міської ради. Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення. 08.04.2020 року від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначила, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, а тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.
До справи приєднано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення суду без змін. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.10.20 року було залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Феодосіївську сільську раду Красноокнянського району Одеської області та Красноокнянську районну державну адміністрацію.
Сторони клопотання про проведення судового засідання за допомогою відеоконференцзв`язку не подавали. Апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив розглянути без його участі. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позиція апеляційного суду по справі.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач, згідно зі ст.ст. 1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай), унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, а також враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на зазначене спадкове майно, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
Апелянт, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, посилається на те, що спірна земельна ділянка розташована в межах Феодосіївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, в зв`язку з чим, на думку апелянта, належним відповідачем в справі буде саме Феодосіївська сільська рада на підставах того, що спірна земельна ділянка знаходиться у відомстві даної сільської ради. 
Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 81). Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай), розміром 5,6 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Україна» Феодосіївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, право ОСОБА_3  на яку посвідчується сертифікатом про право на земельну часту (пай) серії ОД № 0082608, виданого на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації від 12.02.1997 року, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються 14.02.1997 року за № 91. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Відділу в Окнянському району Одеської області вказаний сертифікат був виданий ОСОБА_3 в одному екземплярі та повинен був повернутися до відділу Держгеокадастру після одержання нею права приватної власності на земельну ділянку (а.с. 10).
22.08.2018 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненком С.В. на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті її матері, поданої через представника ОСОБА_6 , була відкрита спадкова справа № 115/2018, після смерті ОСОБА_3 06.03.2002 року, 22.08.2018 року до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу (а.с. 47). Відомостей щодо наявності інших спадкоємців спадкова справа та матеріали цивільної справи не містять. 
11.10.2018 року приватний нотаріус видав постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю сертифікату на право на вказану земельну частку (пай) (а.с. 67). 
Окнянська районна державна адміністрація Одеської області у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо сертифікату на земельну частку (пай) надіслала лист, відповідно до якого в розпорядженні райдержадміністрації дублікати сертифікатів не зберігаються, а отже видача вказаного документу неможлива. Одночасно адміністрація роз`яснила заявника право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України (а.с. 16).
Отже, предметом розгляду даної справи є позовні вимоги щодо права на спадкування земельної частки (паю). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ч. 2 вказаної статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Положеннями Цивільного процесуального кодексу регламентується порядок розгляду справ в порядку цивільного судочинства. 
Вирішення судом процесуальних питань щодо розгляду справи (підсудність, залучення сторін та учасників, витребування доказів, забезпечення позову, призначення експертизи тощо) прямо залежить від категорії судової справи у взаємозв`язку з обставинами справи.
За обставинами даної справи спірні правовідносини виникли саме щодо права на спадкування, зокрема земельної частки (паю). Тобто, при вирішенні процесуальних питань суд, перш за все, враховує категорію спадкових правовідносин, а потім звертає увагу на додаткові обставини, як от успадкування земельної частки (паю). 
Як роз`яснив Вищий спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в п. 3.5. спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.
Тобто, залучення районних державних адміністрацій та сільських, селищних рад в якості третіх осіб в спорах щодо земельних ділянок належить до дискреційних повноважень суду з врахуванням обставин, які мають значення для справи. 
За обставинами даної справи, враховуючи наявність відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Відділу в Окнянському районі Одеської області щодо того, що сертифікат на земельну частку (пай) дійсно видався ОСОБА_3 , оскільки факт видачі сертифікату не оспорювався, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо суті спору, в тому числі щодо участі в справі третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору. Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження та не спростували висновків суду першої інстанції апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                         А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

22.12.2020 року                                                                 м. Одеса