КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
Справа № 2-2000/12                                           Головуючий 1 інстанція -Медведський М.Д.   
Провадження № 22-ц/824/7116/2020                       Доповідач 2 інстанція    - Суханова Є.М.

                                                      П О С Т А Н О В А
                                                       іменем     України
 
19 жовтня 2020  року                                                             м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
            головуючого судді:               Суханової Є.М.,
            суддів:                                     Гуля В.В., Сержанюка А.С.                  
 
     розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу заапеляційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
 
                                                       ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2019 року до Києво Святошинського районного суду Київської області звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обгрунтували тим, що 06 вересня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-2000/12 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № CL-008/190/2006 від 27.03.2006 року, яким позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 393 968, 02 грн., та пеню у розмірі 393 968, 02грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  «ОТП Факторинг України»  суму судового збору у розмірі 3 219 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
З метою примусового виконання рішення в Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження № 52669239 (стан ВП на 20.08.2019: Примусове виконання).
31 січня 2018 року стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», - правонаступник ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», що в свою чергу, є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали Договір факторингу .
Згідно Додатку №1 до Договору факторингу, право грошової вимоги за Кредитним договором №СL-008/190/2006 від 27.03. 2006 року, укладеним між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзен Банк Аваль», перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Просив замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-2000/12.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-2000/12.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, апелянт ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2020  року та постановити нову, про відмову у задоволені заяви товариства.
  В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції є хибними, зроблені без урахування дійсних обставин справи. Зазначає, що заміна сторони у виконавчому провадженні є неможливою, оскільки він ніяких договорів не підписував, вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»немає спеціальних дозволів та ліцензій, а тому, свою чергу немає законних підстав для стягнення будь яких боргових зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
        Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження  у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Так, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи, що 06 вересня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-2000/12 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № CL-008/190/2006 від 27.03.2006 року, яким позовні вимоги задоволено.
З метою примусового виконання рішення в Києво-Святошинському районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 52669239.
Встановлено, що 31 січня 2018 року стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», - правонаступник ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», що в свою чергу, є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали Договір факторингу.
Згідно Додатку №1 до Договору факторингу, право грошової вимоги за Кредитним договором №СL-008/190/2006 від 27.03. 2006 року, укладеним між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзен Банк Аваль», перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.
У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. 
У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Згідно ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів бере до уваги правовову позицію, висловлену Верховним судом України в постанові від 20.11.2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо наявних підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, так, як підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
           Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали суду.   
        Відповідно до ст. 375 ЦПК Україниапеляційний суд, залишає апеляційну скаргу  без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 7, 355, 356, 391 ЦК України, колегія суддів, -
                                                           ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  залишити без задоволення.  
УхвалуКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2020 року залишити  без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню  до суду касаційної інстанції не підлягає.
 
             Головуючий:                                        Є.М. Суханова
              
                    Судді:                                                 В.В. Гуль       
                                                                                                                                     А.С. Сержанюк