ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/480/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи»
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.)
у справі  № 280/480/20
за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» 
до  Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (правонаступник Національний банк України)
про  визнання протиправною та скасування постанови, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг  від 24.12.2019 №1123/1797/15-4/9-П.
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю повноважень у відповідача вимагати від суб`єктів ринку фінансових послуг надання документів та інформації у формі та у обсязі, які визначені у вимозі від 27.09.2019 № 21320/15-8. За змістом п. 12 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відповідач має право вимагати надання виключно необхідних документів і лише в межах усунення порушень, закон не дозволяє поширювати дію цієї норми на вимогу надання документів та інформації у будь-яких випадках, крім справ про скоєнні правопорушення. У спірному випадку відповідач вимагає систематичного надання документів без жодного приводу.   Також, позивач посилається на те, що вимогу про надання документів підписано не особою, уповноваженою діяти згідно з законом від імені відповідача- в.о. директора департаменту регулювання та нагляду за кредитними установами. Крім того, позивач вважає, що оскаржуваною постановою безпідставно застосовано до товариства заходи впливу у вигляді накладення штрафних санкцій за ненадання інформації, надання якої Законом не вимагається.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2020 в задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції встановив факт порушення позивачем п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить  скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, скаржник вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі дослідженні та прийняті до уваги доводи позивача.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Національним банком України подано письмове клопотання про заміну сторони правонаступником, в якому просить здійснити заміну відповідача у справі № 280/480/20 - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, 
правонаступником - Національним банком України.
Клопотання мотивоване тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг» від 12.09.2019 №79-ІХ, який набрав чинності  01.07.2020, передбачена ліквідація Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та розподіл повноважень з регулювання фінансового ринку між Національним банком України та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.
Зокрема, Національний банк України на підставі Закону № 79-ІХ стає регулятором страхових, лізингових, фінансових компаній, кредитних спілок, ломбардів та бюро кредитних історій, а Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку регулюватиме недержавні пенсійні фонди та фонди фінансування будівництва.
Відповідно до п.8 прикінцевих положень Закону № 79-ІХ з 1 липня 2020 року Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку є процесуальними правонаступниками Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у судах у межах повноважень,  встановлених Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Указом Президента України від 30.06.2020 № 259 припинено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг шляхом ліквідації. Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (додається), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, перебуває на даний момент у процесі припинення.
Виходячи з наведених обставин, приписів ст.28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»  в редакції, що діє з 1 липня 2020
року, і яка визначає повноваження Національного банку України у сфері державного регулювання ринків небанківських фінансових послуг, керуючись ст.52 КАС України апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання заміну Національного банку України  та заміни відповідача у справі № 280/480/20 - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, правонаступником - Національним банком України.
Національний банк України подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін як законне та обґрунтоване. 
До початку судового засідання відповідачем на вимогу апеляційного суду подані додаткові докази, а саме:   копію наказу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 26.09.2019 № 539-К «Про покладення виконання обов`язків на Мартощук О.М.», згідно якому на ОСОБА_1 покладено тимчасово виконання обов`язків директора департаменту регулювання та нагляду за кредитними установами, ОСОБА_2 на період перебування його у щорічній основній відпустці, з 26.09.2019 по 27.09.2019.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,  27.09.2019 Нацкомфінпослуг надіслало на   адресу ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вимогу № 21320/15-8 щодо надання необхідної інформації та документів, а саме:  вимагала   надати до Нацкомфінпослуг станом на 30.09.2019 протягом десяти календарних днів з дня отримання даної вимоги інформацію щодо: 
1.1. договорів надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладених товариством, за якими позичальники прострочили виконання зобов`язань (повернення кредиту та сплати процентів) за формою встановленою Додатком №1; 
зміни редакції внутрішніх правил надання коштів позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, із наданням підтверджуючих документів (за умови змін протягом вересня 2019 року) або письмове підтвердження, що такі зміни не вносилися; 
зміни редакції примірного договору надання коштів позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, із наданням підтверджуючих документів (за умови змін протягом вересня 2019 року) або письмове підтвердження, що такі зміни не вносилися; 
зміни порядку (процедури) укладання електронних договорів (за умови змін протягом вересня 2019 року), в якій зазначити чітку послідовність (хронологію) всіх дій щодо укладання електронних договорів, вчинених товариством та позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства (далі - Алгоритм) з обов`язковим зазначенням часу та дати таких дій та наданням копій електронних документів (повідомлень), що підтверджують такі дії при укладанні договорів, а також надати копії 10 договорів, що були укладені в період дії такого Алгоритму або письмове підтвердження, що зміни в Алгоритмі не відбувалися.
11.10.2019 до Нацкомфінпослуг (вх. № 21320/15-8) на означену вище вимогу надійшов лист-відповідь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» від 08.10.2019 № 368-Ю з обгрунтуванням відсутності у відповіача повноважень на витребовування вищевказаної інформації, та просило повідомити які саме фізичні особи звертались із скаргами та які саме документи за такими скаргами потрібні Нацкомфінпослуг.
31.10.2019 Нацкомфінпослуг складений акт № 1797/15-4/9 про ненадання інформації відповідно до зазначеної вимоги, який листом від 15.11.2019 №9371/15-8 разом із запрошенням бути присутніми під час розгляду акту керівника або уповноваженої особи направлено позивачу.
Листом від 26.11.2019 ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» надало письмові пояснення та заперечення щодо обставин, викладених у акті.
24.12.2019 Нацкомфінпослуг за результатами розгляду акту складено постанову № 1123/1797/15-4/15-п, відповідно до якої встановлено вчинення ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» правопорушення, зазначеного у п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Спірним у цій справі є питання наявності у Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, повноважень надсилати письмові вимоги про надання документів та інформації, не лише в межах справ про скоєнні правопорушення, а також наявності у посадової особи Нацкомфінпослуг, яка підписала вимогу, відповідних повноважень.  
Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-ІІІ.   
Статтею 20 цього Закону в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначені форми державного регулювання ринків фінансових послуг, а саме: державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом:
1) ведення державних реєстрів фінансових установ і реєстрів осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, та ліцензування діяльності з надання фінансових послуг;
2) нормативно-правового регулювання діяльності фінансових установ;
3) нагляду за діяльністю учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг);
4) застосування уповноваженими державними органами заходів впливу;
5) проведення інших заходів з державного регулювання ринків фінансових послуг.
Відповідно до ч. 1  ст. 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»  в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: 
щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України;
щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; 
щодо інших ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 №1070/2011  на виконання  Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»  утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Повноваження Нацкомфінпослуг визначалися  статтею 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Зокрема,  згідно з п. 12 ч.1  ст.28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)  національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції: надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.
Також відповідно до ст.29 цього ж Закону національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, проводить пруденційний нагляд, який відповідно до ч.1 ст.29 названого Закону є складовою частиною загальної системи нагляду, що проводиться органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг, і базується на регулярному проведенні оцінки загального фінансового стану фінансової установи, результатів діяльності системи та якості управління нею, дотриманні обов`язкових нормативів та інших показників і вимог, що обмежують ризики за операціями з фінансовими активами.
Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»  основними напрямами пруденційного нагляду національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є додержання встановлених критеріїв та нормативів щодо: 1) ліквідності; 2) капіталу та платоспроможності; 3) прибутковості; 4) якості активів та ризиковості операцій; 5) якості систем управління та управлінського персоналу; 6) додержання правил надання фінансових послуг.
Необхідність та доцільність здійснення пруденційного нагляду за напрямами, передбаченими цією статтею, визначаються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (ч.4 ст.29 Закону).
Підпунктом 41 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг передбачено, що комісія   приймає та надсилає фінансовим установам і саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження (приписи) щодо усунення порушень законодавства   про   фінансові   послуги,   вимагає надання необхідної інформації та документів.
Відповідно до п. 36 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою Кабінету Міністрів  України від 07.12.2016 № 913,   фінансова установа зобов`язана виконувати нормативно-правові акти, якими встановлені умови провадження діяльності з надання фінансових послуг, вимоги та рішення Нацкомфінпослуг, що відповідають її повноваженням, визначеним законом, зокрема надавати на такі вимоги та рішення інформацію і звітність у встановлений у них строк.
Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги.
Відповідно до п 1.1 Положення №2319, це Положення розроблене відповідно до  Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про страхування», «Про кредитні спілки», «Про недержавне пенсійне забезпечення», інших законів та Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого  Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1070, з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг. Це Положення визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.
Пунктом 1.5 Положення №2319 визначено, що дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.
З огляду на наведені правові норми в їх сукупності апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що  Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, наділена повноваженнями надсилати письмові вимоги про надання документів та інформації не лише в межах справ про скоєнні правопорушення, а і з метою здійснення пруденційного нагляду.
Також апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що вимога від 27.09.2019 №21320/15-8 підписана особою, уповноваженою діяти згідно з законом від імені відповідача, наведені позивачем з цього приводу доводи ґрунтуються на невірному застосуванні норм законодавства, не відповідають фактичним обставинам, встановленим судом. 
Відповідно до п.6.4.24 п. 6.4 розділу 6 Положення про департамент регулювання та нагляду за кредитними установами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого наказом керівника апарату Нацкомфінпослуг від 02.10.2017 № 240, з метою здійснення своєчасного і повного розгляду письмових звернень та запитів фізичних та юридичних осіб, підготовки відповідей у встановлений законодавством строк та здійснення наглядових повноважень Департаменту, директор Департаменту має право підпису вимог (запитів) про надання піднаглядними установами інформації та/або документів, запрошень на розгляд справ про правопорушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, а також повідомлень про прийняті Нацкомфінпослуг як колегіальним органом рішень щодо реєстрації, ліцензування та дозвільних процедур.
В спірному випадку вимога від 27.09.2019 №21320/15-8 підписана ОСОБА_1 , яка на час підписання цієї вимоги виконувала обов`язки директора департаменту регулювання та нагляду за кредитними установами згідно наказу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 26.09.2019 № 539-К «Про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_1 ». 
Таким чином, ОСОБА_1 , підписавши  вимогу від 27.09.2019 №21320/15-8, діяла як повноважена особа виконувати обов`язки директора   департаменту регулювання та нагляду за кредитними установами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до покладених на Департамент завдань щодо захисту прав споживачів фінансових послуг відповідно до пп. 41.п 4 Положення № 1070.
Стосовно питання  правомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови від 24.12.2019 № №1123/1797/15-4/9-П апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Статтею 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»  передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. 
Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів. 
Одним із видів заходів впливу є накладення штрафу, що передбачено статтями  41  і  43  цього  Закону  (п.3 ч.1 ст.40 вказаного Закону).
Відповідно до п. 2 ч.1  ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»  національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації на вимогу Нацкомфінпослуг становить окремий склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена наведеною вище нормою п.2 ч.1  ст.41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Порядок застосування штрафних санкцій за порушення учасниками ринків фінансових послуг правил діяльності встановлений статтею 42 вказаного Закону, а також наведеним вище Положенням № 2319.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.6 ст. 42 Закону штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення. 
Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.
Посадові особи національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після надходження документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається учаснику ринків фінансових послуг.
Відповідно до п.3.2 Положення №2319 розгляд справ про правопорушення та застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Голови Нацкомфінпослуг або керівників самостійних структурних підрозділів або осіб, які їх заміщують, за напрямами здійснення нагляду за окремими ринками фінансових послуг.
За приписами пунктів 4.1, 4.3 Положення №2319 провадження у справі про правопорушення є обов`язковою передумовою застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення.
Днем початку провадження у справі про правопорушення є дата складання посадовою особою Нацкомфінпослуг акта про правопорушення.
Акт про правопорушення складається та підписується в двох примірниках не пізніше 15 робочих днів з дати виявлення порушення законодавства про фінансові послуги.
Пунктом 4.9 Положення № 2319 визначено, що примірник акта про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти днів з дати його складання з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до п. 4.12 Положення №2319 уповноважена особа Нацкомфінпослуг при підготовці справи про правопорушення, за яке передбачено застосування заходу впливу, визначеного підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Положення, до розгляду повинна, серед іншого, перевірити своєчасність повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.
Пунктом 4.13 Положення №2319 визначено, що уповноважена особа Нацкомфінпослуг вирішує питання, передбачені у пункті 4.12 цього розділу, визначає дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, про що повідомляється особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи про правопорушення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.
Керівник або уповноважений представник особи при розгляді справи про правопорушення має право: знайомитися з усіма матеріалами, які є у справі про правопорушення; бути присутнім при розгляді справи про правопорушення; надавати пояснення (у тому числі письмові), заявляти клопотання по суті виявленого порушення (пункт 4.14 Положення №2319).
При цьому, згідно з пунктом 4.15. Положення №2319 відсутність керівника або уповноваженого представника особи в разі якщо про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення він був повідомлений згідно з вимогами пунктів 4.11 та 4.13 цього розділу, не може бути підставою для відкладення розгляду справи про правопорушення.
Рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 3, 6 - 9 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, набирають чинності з дня їх винесення Нацкомфінпослуг.4.24. Особа може оскаржити рішення про застосування заходу впливу у встановленому законодавством порядку.
Рішення про результати розгляду справи про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення за її місцезнаходженням або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття. Рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, може бути оскаржене особою до Нацкомфінпослуг як колегіального органу або до суду, а рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, - до суду.
Встановлені у справі фактичні обставини свідчать про відсутність в діях відповідача процедурних порушень при прийнятті оскаржуваної постанови, що позивачем  також не заперечується. 
Твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення  з огляду на надану товариством відповідь  від 08.10.2019 за вих. № 368-Ю судом першої інстанції вірно визнано помилковими.
За своїм змістом ця відповідь ґрунтується на відсутності у відповідача повноважень витребовувати документи та інформацію, зазначені у вимозі від 27.09.2019 № 21320/15-8. По суті на жоден із поставлених у вимозі від 27.09.2019 № 21320/15-8 питань товариство відповіді не надало, документи не долучило, що підпадає під склад правопорушення, передбаченого п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині неподання інформації.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прийняття відповідачем 24.12.2019 постанови   № 1123/1797/15-4/9-П, відповідно до якої встановлено вчинення ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» правопорушення, зазначеного у п. 2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.), є обґрунтованим та вчиненим   у межах повноважень і у спосіб, встановлений Законом.
Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» залишити без задоволення.  
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 280/480/20 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко