ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7168/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1    
на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду   від 14 серпня 2020   року, (суддя суду першої інстанції Дєєв М.В.), прийняте в порядку письмового провадження  в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/7168/20  за позовом ОСОБА_1  до  Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради  про визнання  протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії- 
в с т а н о в и в :
          01 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
- визнати дії управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради незаконними з передбачених у позові мотивів;
- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради здійснити вимоги, передбачені п.п.5-12 постанови КМУ №365 від 08.06.2016 року і передати заяву ОСОБА_1 про надання адресної допомоги від 26.12.2019 року на розгляд комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Саксаганської районної у місті ради. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення та призначення адресної грошової допомоги, при цьому відповідачем було відмовлено. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року в задоволенні адміністративного позову – відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась з апеляційної скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
          Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи, зокрема, суд зазначає, що з заявою про призначення допомоги вона звернулась 26.12.2019 року, однак відповідач відмовив їй в призначенні допомоги без наявності для цього достатніх підстав.
          Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу,  в якому останній зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача є безпідставними, натомість рішення суду відповідач вважає обґрунтованим, просить суд рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, як внутрішньо переміщена особа з жовтня 2014 року. До складу її сім`ї належать: чоловік – ОСОБА_2 , донька – ОСОБА_3 , 2012 року народження. 
Так, з 2015 року після досягнення донькою трирічного віку та у зв`язку з тим, що позивач не працевлаштувалась, відповідачем було припинено позивачу виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на житлово-комунальні послуги. Та з 01.06.2015 року вказана адресна допомога виплачувалась сім`ї позивача з урахуванням двох осіб (чоловіка та доньки).
Позивач у позовній заяві вказала, що 26.12.2019 року вона звернулась до відповідача із заявою про відновлення та призначення адресної допомоги, при цьому згідно відповіді відповідача вих.№В-1768/063 від 08.01.2020 року позивачу відмовлено у призначення адресної допомоги.
Позивач не погодившись з вищевказаною відмовою звернулась до суду з позовною заявою.
          Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що 26.12.20219 року позивач зверталась до Управління соціального захисту населення із заявою в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», із заявою про призначення адресної допомоги відповідно до Порядку №505 позивач не зверталась, відтак у відповідача не виникало обов`язку призначити відповідну адресну допомогу. 
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII “Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб” (далі - Закон № 1706).
Відповідно до статті 1 Закону № 1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Частиною першою статті 4 Закону № 1706 передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Відповідно до статті 5 Закону № 1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Довідкою від 14.04.2017 № 2296 підтверджено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) врегульовано Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 (далі - Порядок № 505).
          Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та дітей - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.
Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.
Згідно із пунктом 7 Порядку якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.
Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.
Відповідно до абз. 10 п. 3 Порядку, особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до  пункту 7  цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.
          Встановлені обставини справи свідчать, що з жовтня 2014 року позивач отримувала  адресну допомогу на сім`ю для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Після досягнення донькою позивача трирічного віку, ОСОБА_1 не працевлаштувалась, у зв`язку з чим з 2015 року виплату адресну допомоги останній було припинено.
           04 грудня 2019 року позивач працевлаштувалась прибиральником службових приміщень в ТОВ «Медтехніка ОРТО», про що свідчить довідка з місця роботи від 10.02.2020 року №2.(а.с.5) 
          Про своє працевлаштування позивач повідомила відповідача.
           26 грудня 2019 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Саксаганської районної у місті ради із заявою про надання роз`яснення з причин не призначення їй адресної допомоги. 
          Листом від 08.01.2020 року позивачу надано роз`яснення щодо призначення адресної допомоги на її сім`ю та повідомлено позивача про те, що станом на 08.01.2020 року інформації про працевлаштування ОСОБА_1 до управління не надходило.
          Листом від 20.02.2020 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про надходження до управління інформації про працевлаштування позивача з 04.12.2020 року та вказано, що позивачу було надано роз`яснення з приводу того, що відповідно до абз.10 п. 3 Порядку №505 особам, яким виплату адресної допомоги припинено на підставі п. 7 Порядку виплата адресної допомоги не призначається.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Порядку №505, для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.
У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги:
прізвище, ім`я та по батькові;
число, місяць, рік народження;
серія, номер (у разі наявності) паспорта громадянина України, ким і коли виданий або серія, номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус;
реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному територіальному органу ДФС і мають відмітку в паспорті);
інформацію про:
- зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування);
- наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;
- наявність житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції;
- наявність у будь-якого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів у розмірі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб;
- місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює;
- наявність у будь-якого з членів сім`ї інвалідності із зазначенням групи інвалідності.
До заяви додаються копія довідки з військової частини про залучення до проведення антитерористичної операції (для військовослужбовців із числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції), копія довідки з місця роботи або копія іншого документа, що посвідчує зайнятість (для працездатних осіб), копія свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей, засвідчені власним підписом уповноваженого представника сім`ї, письмова згода (у довільній формі) про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних, а також письмовий дозвіл на розкриття уповноваженим банком інформації, що містить банківську таємницю, щодо поточного рахунка, відкритого уповноваженому представнику сім`ї в установі уповноваженого банку. У разі наявності житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, додається копія акта обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири) (далі - акт технічного стану), складеного комісією, утвореною районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, військово-цивільною адміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (в разі утворення) ради, виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, за формою згідно з додатком.
          Верховний Суд в постанові від 15.04.2019 в адміністративній справі №227/513/17, від 29.08.2018 року в адміністративній справі №415/1691/17, визнав правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що  відповідно до положень пунктів 2 - 7, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505  не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 
          Отже, з урахуванням викладеним суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач не позбавлена права на повторне призначення адресної допомоги, однак для реалізації свого права ОСОБА_1 повинна звернутись із заявою про призначення адресної допомоги в порядку визначеному Порядком №505.
          Як правильно визначено судом першої інстанції позивачем до позовної заяви не додано, а матеріали справи не містять доказів звернення 26.12.2019 року до відповідача із заявою про призначення  адресної допомоги, у зв`язку із працевлаштуванням відповідно до Порядку №505.
Матеріали справи містять лише заяву позивача про призначення щомісячної адресної допомоги №683/6 від 14.11.2019 року, за результатом розгляду якої прийнято відповідне рішення.
При цьому, 26.12.2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою в порядку Закону України “Про звернення громадян” про надання інформації про причину відмови у призначенні адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі. Відповідь на вказану заяву відповідачем надано листом від 08.01.2020 року в порядку визначеному Законом «Про звернення громадян».
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,- 
п  о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року в адміністративній справі №160/7168/20 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.
          Постанова в повному обсязі складена 24.12.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай