ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4149/20 Справа № 183/403/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 47 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Новомосковської міської ради Дніпропетровської області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради, в якому просить зобов`язати відповідача укласти з нею договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.), за ціною 49531,00 грн. (Сорок дев`ять тисяч п`ятсот тридцять одну грн. 00 коп.), згідно Рішення Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 », та стягнути на її користь судові витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., та на сплату судового збору 768,40 грн.
Позов мотивовано тим, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 від 04.12.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, на підставі рішення від 31.10.2007 року№922, вона являється власником нерухомого майна - аптеки, загальною площею 51,3 кв. м., основною площею 45,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на нерухоме майно зареєстроване, на підставі рішення про реєстрацію права власності Комунального підприємства «Новомосковське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 04.12.2007 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 16913374 від 04.12.2007 року.
12 листопада 2008 року між Позивачем та Новомосковською міською радою на підставі рішення №401 від 05.12.2007 року 15 сесії 5 скликання, був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0097 га (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, район магазину «Лілія» - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який був зареєстрований у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК 12 листопада 2008 року за №04:08:126:00102.
Зазначений договір оренди земельної ділянки на сьогоднішній день є чинним.
Також Позивач зазначає, що 28.01.2014 року вона звернулася до Відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення орендованої земельної ділянки у власність, площею 97 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , для комерційного використання, у зв`язку з чим надала згоду на укладення договору про авансовий внесок, в рахунок оплати ціни за земельну ділянку.
Згідно рішення XLV сесії VI скликання Новомосковської міської ради від 09.07.2014 року №1082 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», Позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її викупу. Також було вирішено, доручити міському голові замовити проведення експертної грошової оцінки землі, а позивача було зобов`язано протягом двох місяців з моменту прийняття рішення укласти договір про оплату авансового внеску, та протягом 6 місяців замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодити його відповідно до вимог чинного законодавства та подати до міської ради на затвердження.
Позивач зазначає, що нею 26 вересня 2014 року на користь Відповідача було сплачено авансовий платіж у сумі 9808,64 грн., з призначенням платежу: 20% — кошти від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що перебувають у державній або комунальній власності та земельних ділянок.
23 грудня 2014 року Позивачем було подано заяву на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою подальшого викупу за адресою: АДРЕСА_1 , площею – 0,0097 га.
Рішенням Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 », було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу гр. ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), земельна ділянка, площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.), зазначену земельну ділянку вилучено. Цим же рішенням земельну ділянку, площею 0,0097 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в із земель комунальної власності Новомосковської міської ради Дніпропетровської області необхідно було продати позивачеві за 49531,00 грн. з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.), доручено міському голові укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 1211900000:03:004:0024, площею 0,0097 га, ) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та згідно діючого законодавства, дозволено ОСОБА_1 здійснювати розрахунки за придбання земельної ділянки з розстроченням платежу згідно вимог діючого законодавства, але терміном не більше, як 3 місяці.
При цьому, договір оренди земельної ділянки від 12.11.2008 року, номер державної реєстрації 04:08:126:00102, з моменту укладення та державної реєстрації договору купівлі продажу, вважався таким, що втратив чинність внаслідок поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря, ОСОБА_1 зобов`язано здійснити державну реєстрацію права власності на придбану земельну ділянку, та вчинити інші дії після укладення договору та набуття права власності на землю.
Таким чином, Позивач наполягає, що між нею та Відповідачем, відповідно до вимог ст. 128 ЗК України, було вчинено усі необхідні дії для укладення договору купівлі продажу земельної ділянки, а також відповідно до рішення Новомосковської міської ради від 27.02.2015 року визначено усі істотні умови необхідні для укладення договору купівлі-продажу землі.
Між тим, Відповідач ухиляється від виконання п. 3, 4 рішення Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 в частині укладення з Позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 49531,00 грн. (Сорок дев`ять тисяч п`ятсот тридцять одну грн. 00 коп.), посилаючись на те, що в м. Новомосковськ відсутня затверджена містобудівна документація, а саме – план зонування або детальний план територій м. Новомосковськ, що унеможливлює реалізацію права Позивача на землю. Також посилається на те, що термін дії звіту про оцінку майна, на підставі якого приймалось рішення про визначення ціни продажу землі, яка було зазначена в рішенні, вичерпано та на даний момент його використання суперечить вимогам закону.
Позивач вважає, що Відповідач навмисно зволікає з укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки, безпідставно ухиляється від виконання прийнятого ним рішення, що в свою чергу порушує права Позивача на отримання у власність земельної ділянки.
Наявність всіх перелічених обставин, на думку позивача, є підставою для примусового зобов`язання відповідача укласти договір купівлі-продажу землі, тому позивач просила зобов`язати Новомосковську міську раду укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року позов задоволено та ухвалено зобов`язати Новомосковську міську раду укласти з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.), згідно Рішення Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 »; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що з урахуванням безпідставного ухилення відповідача від виконання рішення, Рішення Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 » та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, ненадання суду доказів які б свідчили про зміну вартості (експертної оцінки) земельної ділянки, суд вважає що заявлені Позивачем вимоги про зобов`язання Новомосковської міської ради укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.), за ціною 49531,00 грн., - підлягають задоволенню, та є належним способом захисту порушеного цивільного права. 
В апеляційній скарзі Новомосковська міська рада Дніпропетровської області просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 від 04.12.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, на підставі рішення від 31.10.2007 року№922, належить на праві приватної особистої власності нерухоме майно – аптека, загальною площею 51,3 кв. м., основною площею 45,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на нерухоме майно зареєстровано на підставі рішення про реєстрацію права власності Комунального підприємства «Новомосковське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 04.12.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 16913374 від 04.12.2007 року.
12 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та Новомосковською міською радою, на виконання рішення №401 від 05.12.2007 року 15 сесії 5 скликання, був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0097 га (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, район магазину «Лілія» - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який був зареєстрований у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК 12 листопада 2008 року за №04:08:126:00102.
Зазначений договір оренди земельної ділянки відповідно до п. 8 Договору було укладено на 3 роки, та в подальшому неодноразова поновлювався, та на сьогоднішній день є чинним.
Позивач 28.01.2014 року звернулася до Відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 97 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , для комерційного використання, у зв`язку з чим надала згоду на укладення договору про авансовий внесок, в рахунок оплати ціни за земельну ділянку.
Рішенням XLV сесії VI скликання Новомосковської міської ради від 09.07.2014 року №1082 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», Позивачу – ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0097 га, за адресою: АДРЕСА_1 , район магазину «Лілія» - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ – 03.07.), під приміщенням аптеки, що належить гр. ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Також було вирішено, доручити міському голові замовити проведення експертної грошової оцінки землі, а позивачку було зобов`язано протягом двох місяців з моменту прийняття рішення укласти договір про оплату авансового внеску, та протягом 6 місяців замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодити його відповідно до вимог чинного законодавства та подати до міської ради на затвердження.
26 вересня 2014 року Позивачем на користь Відповідача було сплачено авансовий платіж у сумі 9808,64 грн., з призначенням платежу: 20% Кошти від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що перебувають у державній або комунальній власності та земельних ділянок.
Факт сплати авансового платежу підтверджується платіжним дорученням №217 від 26.09.2014 року.
23 грудня 2014 року Позивачем було подано заяву на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою подальшого викупу за адресою: АДРЕСА_1 , площею – 0,0097 га.
Рішення Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 », було вирішено наступне:
1.Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу гр. ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), земельна ділянка, площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.).
2.Вилучити земельну ділянку, площею 0,0097 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в із земель комунальної власності Новомосковської міської ради Дніпропетровської області.
3.Продати земельну ділянку, площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за 49531,00 грн. гр. ОСОБА_1 , з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.).
4.Доручити міському голові укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 1211900000:03:004:0024, площею 0,0097 га, ) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та згідно діючого законодавства.
5.Дозволити гр. ОСОБА_1 , розрахунки за придбання земельної ділянки здійснювати з розстроченням платежу, згідно вимог діючого законодавства, але терміном не більше, як 3 місяці.
6.Договір оренди земельної ділянки від 12.11.2008 року, номер державної реєстрації 04:08:126:00102, з моменту укладення та державної реєстрації договору купівлі продажу, вважати таким, що втратив чинність внаслідок поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря.
7.Зобов`язати гр. ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію права власності на придбану земельну ділянку, та вчинити інші дії після укладення договору та набуття права власності на землю.
26.02.2016 року Позивачем до Новомосковської міської ради було подано заяву про необхідність виконання рішення сесії Новомосковської міської ради №1269 від 27.02.2015 року, та прохання в найкоротший термін укласти договір купівлі-продажу землі.
Новомосковська міська рада листом від 11.03.2016 року повідомила ОСОБА_1 про те, що на даний час у м. Новомосковськ відсутня затверджена містобудівна документація, а саме – план зонування або детальний план територій м. Новомосковськ, що унеможливлює реалізацію права Позивача на землю, виконання рішення можливе після розроблення та затвердження вищезазначеної містобудівної документації.
24.10.2018 року ОСОБА_1 повторно подано заяву до Новомосковської міської ради про необхідність виконання рішення сесії Новомосковської міської ради №1269 від 27.02.2015 року, та прохання в найкоротший термін укласти договір купівлі-продажу землі.
Листом від 23.11.2018 року Відповідач повідомив Позивача про те, що не може укласти договір купівлі-продажу землі оскільки термін дії звіту про оцінку майна на підставі якого приймалось рішення про визначення ціни продажу землі, яка було зазначена в рішенні, вичерпано та на даний момент його результати неможливо, оскільки воно не відповідає вимогам закону.
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що між ОСОБА_1 та Новомосковською міською радою, відповідно до вимог ст. 128 ЗК України, було вчинено усі необхідні дії для укладення договору купівлі продажу земельної ділянки, а також відповідно до рішення Новомосковської міської ради від 27.02.2015 року визначено усі істотні умови необхідні для укладення договору купівлі-продажу землі. З урахуванням безпідставного ухилення відповідача від виконання рішення, Рішення Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 » та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, ненадання суду доказів які б свідчили про зміну вартості (експертної оцінки) земельної ділянки, суд вважає що заявлені Позивачем вимоги про зобов`язання Новомосковської міської ради укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0097 га, (кадастровий номер 1211900000:03:004:0024) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07.), за ціною 49531,00 грн., - підлягають задоволенню, та є належним способом захисту порушеного цивільного права. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ст. 127 Земельного кодексу України, органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.
Зазначеною нормою ст. 127 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни мають право на викуп земельних ділянок комунальної власності, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих земельних ділянок. Органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок комунальної власності.
Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:
а) розпорядження землями територіальних громад;
б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.
Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити повну ціну товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Статтею 128 Земельного кодексу визначений порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам.
Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. (ч.1 ст. 128).
Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки (ч.1 ст. 128).
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.
Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. (ч.6 ст. 128).
Договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.
Ціна земельної ділянки визначається за експертною грошовою оцінкою, що проводиться суб`єктами господарювання, які є суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до закону, на замовлення органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Ціна земельної ділянки площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд визначається за нормативною грошовою оцінкою, вказаною в технічній документації. Фінансування робіт з проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється за рахунок внесеного покупцем авансу, що не може бути більшим ніж 20 відсотків вартості земельної ділянки, визначеної за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки. (ч. 8 ст. 128).
Сума авансового внеску зараховується до ціни продажу земельної ділянки. У разі відмови покупця від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки сума авансового внеску не повертається.
Розрахунки за придбання земельної ділянки можуть здійснюватися з розстроченням платежу за згодою сторін, але не більше ніж на п`ять років. Порядок здійснення розрахунків з розстроченням платежу визначається Кабінетом Міністрів України.
Рішення про відмову продажу земельної ділянки може бути оскаржено в суді.
Кошти, отримані від продажу земельних ділянок державної або комунальної власності, зараховуються органами державної влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування відповідно до державного та/або місцевих бюджетів у порядку, визначеному законом.
За правилами ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Згідно ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 2 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р. (заява № 38722/02).
У рішенні в справі «Каіч та інші проти Хорватії» ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Інший підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.
За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, а тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про їх задоволення.
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент подання ОСОБА_1 заяви від 26 лютого 2016 року до Новомосковської міської ради з пропозицією укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, термін чинності Звіту про експертну грошову оцінку вартості майна від 06 січня 2015 року сплинув, а чому ОСОБА_1 з 27 лютого 2015 року не зверталась з пропозицією укласти договір не відомо, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2016 року Позивачем до Новомосковської міської ради було подано заяву про необхідність виконання рішення сесії Новомосковської міської ради №1269 від 27 лютого 2015 року, а не з пропозицією укласти договір купівлі- продажу.
Згідно відповіді на дану заяву, єдиною підставою відмови в укладанні договору Новомосковською міською радою Дніпропетровської області є відсутність містобудівної документації, а не закінчення строку дії Звіту про експертну грошову оцінку вартості майна.
Крім того, в рішенні Новомосковської міської ради L сесії VI скликання від 27.02.2015 року №1269 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність гр. ОСОБА_1 », зокрема доручено міському голові укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 1211900000:03:004:0024, площею 0,0097 га, ) розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах та згідно діючого законодавства, а також зобов`язано гр. ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію права власності на придбану земельну ділянку, та вчинити інші дії після укладення договору та набуття права власності на землю.
Тобто, даним рішенням фактично було вирішено питання щодо укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки між позивачем та відповідачем, а отже вищезазначені доводи апеляційної скарги не можуть заслуговувати на увагу.
Доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні рішення, судом першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам та допущено неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до прийняття судом незаконного та необґрунтованого рішення, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки суд першої інстанції, з урахуванням наявних у справі доказів, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Новомосковської міської ради Дніпропетровської області – залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Т.Р. Куценко

І.Ю.Ткаченко