П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2076/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Віятик Н.В.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
24 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,
представника відповідача: Мавроді Р.Ф. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року  у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Подільської митниці Держмитслужби в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості   № UА401000/2020/000005/2 від 18.02.2020.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.07.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, оформлених на території іноземної держави, чіткого зазначенння, які саме обов`язки покладаються на продавця товару, у посадової особи митниці виник сумнів щодо достовірності заявлення таких складових митної вартості, передбачених МК України, як витрати на навантаження, пакування, відсутності витрат на страхування та витрати на обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вратості не підтверджені документально, відповідно до пп.2, 3 ст.58 МК України були застосовані другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу.
Зокрема апелянт посилається такі розбіжності у поданих позивачем до митного оформлення документах:
- вартість товару у валюті наведена у МД країни відправлення №20060600ЕХ005373 від 06.02.2020;
- в рахунку-фактурі №1 від 06.02.2020 зазначено умови поставки EXW TR Kayseri, на відміну від зовнішньоекономічного договору від 27.01.2020 №1, в якому зазначено, що зовнішньоекономічна операція проходить на умовах поставки FCA TR Kayseri;
- в графі 44 ЕМД зазначено код зовнішньоекономічного договору - 4104, стороною якого є виробник товарів, однак відповідно до п.3.1 контраку виборником товару не є контрагент та відправник;
- інформація щодо торгової марки, зазначеної в ЕМД, відсутня в товаросупровідних документах та не підтверджена в результаті проведення митного огляду;
- в платіжному документі від 27.01.2020 №A4D2904A2F30 зазначено рахунок, який відрізняється від рахунку, який було зазначено в контракті;
- в гр.70 платіжного документа зазначно товар - "фурнітура".
Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 27.01.2020 між  позивачем та Турецькою фірмою DEMIRALP METAL DIS. TIC. LTD., Кайзері, Турецька Республіка було укладено угоду на виготовлення та поставку складних меблів ( набори: стіл та стільці) за попередньо погодженими зразками.
Після виготовлення та оплати, меблі було ввезені автомобільним транспортом через паромний порт «Чорноморськ».
14.02.2020 декларантом від її імені подано до Подільської митниці Держмитслужби  електронну митну декларацію №401020/2020/008274 на ввезення в режимі імпорту меблів торгівельна марка: Hendi. Виробник: DEMIRALP METAL DIS. TIC. LTD. STI , Країна виробництва: TR.( Турецька Республіка) з наступним описом у графі 31 :
- товар 1 :
Набори меблів металевих для столових та житлових кімнат (побутового призначення, не для використання в установах), в розібраному вигляді для зручності транспортування, в асортименті. Набори складаються: металевих ніжках, прямокутної форми, рамою (каркасом) стіл обідній, функціональний (розкладний), на чотирьох з МДФ та стільницею з МДФ, розмір 80*130 см; чотири/шість стільчиків з металевим каркасом та ніжками, спинка та сидіння з синтетичним наповнювачем, оббиті текстильним матеріалом: MASA ТАКІ Ml BASKILI 4 LU - 10 шт., MASA ТАКІМІ BASKILI 6 LI - 10 шт. MASA ТАК1М1 GOLD 4 LU - ЗО шт., MASA ТАКІМІ GOLD 6 LI - 25 шт., MASA ТАКІМІ GOLD LUKS 4 LU - 10 шт., MASA ТАКІМІ GOLD LUKS 6 LI - 5 шт., MASA ТАКІМІ 4 LU - 30 шт., MASA ТАКІМІ 6 LI - 45 шт., Загальна кількість - 165 шт., чиста вага - 11140 кг.
Код товару ( графа 33) було задекларовано за УКТЗЕД 9403 20 80 00: інші меблі металеві, інші (ставка ввізного мита 0%)
Товар 2:
Набори меблів дерев`яних для столових та житлових кімнат (побутового призначення, не для використання в установах), в розібраному вигляді для зручності транспортування. Набори складаються: один стіл обідній, функціональний (розкладний), на чотирьох дерев`яних ніжках, прямокутної форми, з рамою (каркасом) з МДФ та стільницею з МДФ, розмір 80*130 см; чотири стільчики з дерев`яним каркасом та ніжками , спинка та сидіння з синтетичним наповнювачем, оббиті текстильним матеріалом MASA ТАКІМІ LUKS 4 LU - 5 шт.
Код товару ( графа 33) було задекларовано за УКТЗЕД 9403 60 10 00: інші меблі дерев`яні для житлових та столових кімнат ( ставка ввізного мита 0%)
Митна вартість товарів за Митною Декларацією №8274 від 14.02.2020 була задекларована за основним (першим) методом визначення митної вартості: за ціною договору (контракту) товарів, які імпортуються ( графа 43 «Код MBB» - 1 ) у 319141,38 грн. ( графа 12) : контрактна вартість - 11640 доларів США ( графа 22), збільшена на 34 200,00 грн. - суму витрат на перевезення товару до кордону України виходячи з умов поставки:
308 373,95 грн. ( 11245 доларів США ) за товар ( графи 42, 45);
19 767, 43 грн. (395 доларів США) за товар 2.
За Митною Декларацією №8274 від 14.02.2020 з урахуванням задекларованої митної вартості та коду товару мною було нараховано та сплачено 63 828,28 грн. ПДВ -20% від задекларованої митної вартості.
Для проведення митного оформлення позивачкою було надано документи, зазначені у графі 44 Митної Декларації №8274 від 14.02.2020:
-( код документа 0325) пакувальний лист від 06.02.2020;
-(0380) рахунок - фактура №1 від 06.02.2020;
-( 0730) ТТН - 2002080001-1 від 06.02.2020;
-(0861) сертифікат про походження S0039307 від 06.02.2020
-(3002) платіжний документ на підтвердження оплати вартості товару - банківська довідка A4D2904A2F30 від 27.01.2020;
-(3007) документ про вартість перевезення - довідка перевізника від 14.02.202;
- (4104) прямий договір з виробником №1 від 27.01.2020
-(4103) додаток № 1 від 27.01.2020
-(9000) e-FaturaTR. 12 від 06.02.2020 (9000) Переклад комерційних документів
-(9610) експортна декларація 20060600ЕХ005373 від 06.02.2020:
Відповідачем 18.02.2020, шляхом направлення електронного повідомлення декларанту, витребувано додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізоавними експертними організаціями та/або інформація  біржових організацій про вартість товару або сировини. У повідомленні вказано, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Позивачем надано митниці лист із зазначенням, що вся необхідна для визначення митної вартості інформація міститься у поданих митниці документах, інших документів надати немає можливості.
Так, Митницею було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA401000/2020/000005/2 від 18.02.2020, митна вартість товару була визначена митницею у 46 555,38 доларів США за резервним ( 6 ) методом, тобто збільшена в 4 рази.
У зв`язку з прийняттям рішення № UA401000/2020/000005/2 від 18.02.2020 митницею було відмовлено у митному оформленні товарів за Митною Декларацією №8274 від 14.02.2020 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2020/00013 від 18.02.2020.
Не погодившись з рішенням відповідача № UA401000/2020/000005/2 від 18.02.2020 про коригування митної вартості товарів та з метою його скасування, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.
Оцінюючи обґрунтованість обрання відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товару (резервний), суд зазначив, що сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.  
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на таке.
Згідно із ст. 318 Митного кодексу України (МК України) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України..
Відповідно до ст. 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
Так, ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Тобто, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Однак, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні застосовуватися методи, закріплені положеннями п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Згідно із ч. 1 ст. 58 МК України основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
При цьому основний метод не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до  ч. 2 ст. 58 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до переліку даних документів, наведеного в частині другій даної статті, такими документами є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, із змісту ст. 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно зі ст. 58 Митного кодексу України та з урахуванням вищевказаного визначення митної вартості, основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).
Частиною 5 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно із ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежі.
З матеріалів справи слідує, що на виконання вимог ч.2. 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару митниці позивачем надано обов`язкові документи:
- електронний рахунок -фактура e-Fatura TR.12 від 06.02.2020( код документа 9000);
- пакувальний лист від 06.02.2020 (код документа 0325); рахунок-фактура №1 від 06.02.2020 ( 0380);
- ТТН - 2002080001-1 від 06.02.2020 ( 0730);
- Довідка банку A4D2904A2F30 від 27.01.2020 на підтвердження оплати вартості товару(3002);
- довідка перевізника від 14.02.2020 як документ про вартість перевезення (3007); зовнішньоекономічний договір №1 від 27.01.2020 (4104) та додаток № 1 від 27.01.2020 ( 4103).
З урахуванням положень ч.6 ст.52 МК України щодо права декларанта подати будь-які додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, декларантом за власною ініціативою при декларуванні товару були надані митниці додаткові документи; експортна декларація 20060600ЕХ005373 від 06.02.2020 (9610); сертифікат про походження товару S0039307 від 06.02.2020 (0861)
Відповідно до договору від 27.01.2020 №1, укладеного позивачем, як покупцем, та фірмою DEMIRALP METAL DIS. TIC. LTD, Кайзері, як продавцем, продавець зобов`язувався поставити меблі за номенклатурою, зазначеною у специфікації -додатку до договору( п.1) , при цьому сторони підтверджували, що поставка здійснюється за заявкою, здійсненою покупцем у Продавця за наданими зразками, які погоджені покупцем ( п.4)
Умови поставки у договорі зазначено FCA - Кайзері, ( п.2.4), обов`язки: Продавець є виконаними після оформлення товару на експорт у м. Кайзері ( п.4) , при цьому продавець звільнявся від відповідальності за пошкодження вантажу під час його завантаження та транспортування ( п. 5).
Ціна товару визначалась у специфікації за 1 набір у доларах США ( п.2.3.), загальна вартість поставки становила -11 640 ,00 доларів США ( п.2.5.)
Рахунки та пакувальний лист від 06.02.2020 містили інформацію про позивачку, як покупця та фірму DEMIRALP METAL DIS. TIC. LTD як продавця, кількість товару та його номенклатуру, вагу, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість що відповідала умовам договору №1 від 27.01.2020.
У рахунку від 06.02.2020 №1 також було зазначено рахунок продавця та інформацію, що поставлений товар виробництва Турецької Республіки
У експортній декларації ТТН та сертифікаті про походження було зазначено найменування, загальну кількість, вагу та вартість товару , що повністю відповідала даним рахунків та договору.
Всі надані документи містили одну і ту ж інформацію про найменування, номенклатуру , кількість, вартість товару, продавця та покупця.
Тобто, заявлена позивачем митна вартість товару підтверджується належними документами відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України.
Таким чином, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару.
Посилання апелянта на те, що у рахунку №1 від 06.02.2020, пакувальному листі та експортній МД 20060600ЕХ005373 від 06.02.2020 умови поставки зазначено ЕХW - Кайзері, тоді як у договорі №1 від 27.01.2020 - FСА - Кайзері, (п.2.4) суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
У апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що в договорі №1 від 27.01.2020, в якому умова поставки визначена як FСА, не вказується якого року застосовувались міжнародні правила по тлумаченню термінів «ІНКОТЕРМС», що впливає на те, які саме операції по доставці покладаються на продавця, а які на покупця.
Слід зазначити, що правила Інкотермс є рекомендованим узагальненням Міжнародною ТПП ділових звичаїв з перевезення вантажів та лише зазначають, яка сторона контракту (договору) купівлі-продажу зобов`язана забезпечити перевезення чи страхування при поставці товару продавцем покупцеві, і які витрати покладаються на кожну із сторін. Ці правила не визначають ціну чи метод оплати, порядок переходу права власності на товар чи наслідки порушення умов контракту (договору).
Відповідно до правил Інкотермс 2010, умови поставки ЕХW передбачають, що обов`язки продавця є закінченими з моменту надання товару покупцю у приміщенні продавця, навантаження та очистка на експорт здійснюється покупцем.
FСА - передбачає обов`язки продавця здійснити митне оформлення товару після його завантаження на транспорт покупця.
Правила Інкотермс ( ст.9.2.) , з урахуванням великої варіативності застосування умов поставки FСА, прямо передбачають необхідність уточнювати права та обов`язки сторін в договорі.
Відповідно до Правил Інкотермс 2020, що набрали чинності з 01.01.2020, термін ЕХW не рекомендовано до застосування у міжнародній торгівлі, так як митним законодавством ЄС, як і України, саме продавця зобов`язано здійснити митне проведення митного оформлення експорту товарів, що не відповідає умовам поставки ЕХW.
Поставка цього товару проводилась на умовах, що можна трактувати за Інкотермс як ЕХW з додатковим обов`язком продавця здійснити митне оформлення , так і FСА з покладенням обов`язку щодо завантаження товару на покупця у визначеному сторонами місці.
Відповідно до довідки перевізника, дані про якого зазначено у ТТН - 2002080001-1 від 06.02.2020, вартість витрат на доставку товару з м. Кайзері , Турецька Республіка, до митного пункту «Чорноморськ» Одеської митниці становила 34 200,00 гривень, у т.ч. 600,00 гривень - вартість навантаження. Страхування товару не проводилось.
Тобто, документально позивачем було підтверджено умови поставки, зазначені у договорі. Зазначена вартість витрат імпортера на доставку товару була включена декларантом до митної вартості товарів.
Тому, як правильно вказано судом першої інстанції, зазначення умов поставки ЕХW чи FСА - Кайзері, Турція, не впливає на числове значення митної вартості ввезених товарів - наданими документами чітко підтверджено, що до митної вартості відповідно до умов договору №1 від 27.01.2020, включено ціну товару на умовах , вартість його навантаження та доставки до митного кордону України, що відповідає вимогам ч.10 ст. 58 МК України та не суперечить даним про умови поставки, зазначені у інших документах, наданих митниці.
Також колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що в платіжному дорученні від 27.01.2020 №A4D2904А2F30, яким проводився розрахунок за товар, зазначено рахунок № НОМЕР_1 , з якого було здійснено переказ коштів за товар, який відрізняється від рахунку, зазначеного в контракті № UА4330268900000260014055350741, оскільки, як встановлено судом у договорі допущена описка у зазначенні ІВАN рахунку позивачки (помилка в одній цифрі), тоді як при здійсненні перерахування коштів банківська установа в обов`язковому порядку здійснюється як верифікація клієнта, так і підтвердження підставності проведеної операції та правильності оформлення платіжних документів відповідно до вимог ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність».
Серед іншого, суд критично ставиться до посилання відповідача на вдсутність в товаросупровідних документах інформації про торгову марку, зазначеної в ЕМД, оскільки ввезений товар було безпосередньо замовлено позивачем у постачальника в Туреччині, як виробника відповідних меблів торгівельної марки Неndi, про що свідчить інформація про вебсайт, зазначений у юридичній адресу Продавця у договорі №1 від 27.01.2020- hendi.com.tr.
Факт виготовлення товару у Турецькій Республіці у встановленому ст.43 МК України порядку підтверджено заявою експортера у рахунку №1 від 06.02.2020 та сертифікатом походження товару №Б0039307 від 06.02.2020.
Вказане підтвердження визнано митницею, відповідна інформація міститься у графі 34 «Країна походження» МД №9244 від 20.02.2020.
Доводи апелянта  щодо розбіжностей вартості товару у валюті наведеній у МД країни відправлення №20060600ЕХ005373 від 06.02.2020 не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються цією декларацією, у якій відсутні ці розбіжності.
Відповідно до статті 8 Митного кодексу України орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Для висновку про наявність розбіжностей між документами, поданими на підтвердження митної вартості товарів, необхідно правильно встановити зміст цих документів як доказів у митній справі.
Таким чином, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
У вимозі митниці про надання документів від 18.02.2020 за МД №8274 від 14.02.2020 взагалі не наведено обґрунтованої підстави для витребування документів, які зазначені у оскаржуваному рішенні №5/2 від 18.02.2020.
Враховуючи надані позивачем документи для підтвердження митної вартості товару, суд вважає їх достатніми, такими, які містять необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, при цьому такі документи не містять розбіжностей, вказаних відповідачем.
Отже, митним органом не доведено факту неправильного визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Подільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA401000/2020/000005/2 від 18.02.2020 обгрунтованими, а доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  26 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.