УХВАЛА

12 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 460/2453/19
адміністративне провадження №К/9901/30026/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача          Бевзенка В.М.,
суддів:                     Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 460/2453/19 за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій,
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» (далі - відповідач), в якому просило:
- стягнути заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в сумі 30738,38 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач відмовляється добровільно сплатити борг, який за ним обліковується з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження у цій справі з повідомленням (викликом) сторін.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 позовну заяву залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020, апеляційну скаргу позивача задоволено:
- рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 року у справі № 460/2453/19 скасовано;
- позовну заяву задоволено;
- стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 30738 (тридцять тисяч сімсот тридцять вісім) грн 38 коп.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду, дійшла наступного висновку.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті КАС України.
Відповідно до статті 257 КАС України за правилами спрощеного провадження розглядаються справи незначної складності.
Предметом розгляду в цій справі є дії відповідача щодо відмови добровільно сплатити борг, який за ним обліковується з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Таким чином, спір у цій справі виник щодо інших справ, у яких суд дійшов висновку про їх незначну складність.
Дану справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.
Вирішуючи питання про відкриття провадження, Верховний Суд, зазначає наступне.
Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, а саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.
У свою чергу, відповідач посилаючись на норми національного законодавства та загальновідомі правові позиції Європейського Суду, не конкретизував чому саме правовідносини у цій справі стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої цієї статті у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Верховним Судом також досліджено і взято до уваги: предмет позову, складність справи, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство та судову практику, що склалась у такій категорії справ, а також значення справи для сторін та суспільства. Наведене у своїй сукупності свідчить про незначну складність цієї справи.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, перелічені у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України Суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо: касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Аналізуючи вищевикладені обставини, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 460/2453/19 за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату та доставку пільгових пенсій.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Бевзенко
Судді                                                                                                              С.М. Чиркін
                                                                                                              В.М. Шарапа