ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 р.	Справа № 480/2736/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Кравченко Є.Д., м. Суми) від 06.07.2020 року по справі № 480/2736/20
за позовом ОСОБА_1 
до Фонду державного майна України
про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила: стягнути з Фонду державного майна України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.03.2020 по 30.04.2020 у сумі 38040,70 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Фонду Державного майна України середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 19020,35 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 ОСОБА_1 була поновлена на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання. Проте, Фонд Державного майна України станом на 01.03.2020 не виконав рішення суду, чим порушує конституційні права позивачки.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року по справі № 480/2736/20 позовні вимоги задоволено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 480/2172/19 (а.с. 6-14) адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення заробітку задоволено частково. Скасовано наказ Фонду державного майна України від 16.05.2019 № 153-р “Про звільнення ОСОБА_1 ”. Зобов`язано Фонд державного майна України поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області з 18.05.2019. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.05.2019 по 04.11.2019 у розмірі 97051 грн. 50 коп. з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області з 18.05.2019 та стягнення на її користь з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 16590 грн.
На виконання рішення суду Сумським окружним адміністративним судом 04.11.2019 був виданий виконавчий лист № 480/2172/19 (а.с. 23-24).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 480/2172/19 залишено без змін (а.с. 15-21).
У зв`язку з тим, що станом на 29.02.2020 рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Фондом державного майна України не було виконане, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 по справі № 480/1445/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України про стягнення середнього заробітку – задоволено. Стягнуто з Фонду Державного майна України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 05.11.2019 по 29.02.2020 в сумі 70314,97 грн. (сімдесят тисяч триста чотирнадцять грн. 97 коп.) (а.с. 46-47). 
Проте, станом на 01.03.2020 рішення суду від 04.11.2019 у справі № 480/2172/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Фондом державного майна України не було виконане, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.
В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що резолютивну частину рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 480/2172/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області з 18.05.2019 не можливо виконати у зв`язку з тим, що наказом Фонду державного майна України від 17.01.2019 № 40 утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Полтава, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області.
Діяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, як юридичної особи, припинена. Номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - 16321120013003351, дата запису: 18.09.2019 р., тому, поновити ОСОБА_1 на посаді з якої її було звільнено неможливо, ні в новоутвореному регіональному відділенні, оскільки в штатному розписі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях посада першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області відсутня, ні на посаді державної служби у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Сумській області, яке припинено.
Отже, рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області не виконано з поважних причин, які не залежать від волі Фонду.
Крім цього апелянт вказав, що відповідно до статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.
Система державних органів приватизації визначена статтею 6 Закону України «Про Фонд державного майна України», відповідно до якої Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності.
Згідно з частиною другою статті 6 цього Закону регіональні відділення та представництва Фонду державного майна України є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Вказав, що посада першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області належала до переліку посад, зазначених у штатному розписі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області. Заробітну плату ОСОБА_1 отримувала в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Сумській області, правонаступником якого на сьогодні є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях.
На підставі цього вказав, що апарат Фонду державного майна України не може нести фінансової відповідальності за іншу юридичну особу, з огляду на що Фонд є неналежним відповідачем за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.03.2020 по 30.04.2020 в сумі 38040,70 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік; якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Згідно з ч. 6 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно з ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Також, відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі не обумовлюється залежністю від причин, в тому числі їх поважності, внаслідок яких судове рішення виконано несвоєчасно.
Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки. Беззаперечним є і його обов`язок виплатити особі середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі (в разі наявності такої затримки).
З цих підстав, необґрунтованими є доводи апелянта про те, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може виконане у зв`язку з ліквідацією (припиненням) органу, в якому працювала особа.
Так, судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 480/2172/19 (а.с. 6-14) адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення заробітку задоволено частково. Скасовано наказ Фонду державного майна України від 16.05.2019 № 153-р “Про звільнення ОСОБА_1 ”. Зобов`язано Фонд державного майна України поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області з 18.05.2019. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.05.2019 по 04.11.2019 у розмірі 97051 грн. 50 коп. з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області з 18.05.2019 та стягнення на її користь з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 16590 грн.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 480/2172/19 залишено без змін (а.с. 15-21).
Колегія суддів зазначає, що за змістом норм ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.
Таким чином, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі є саме невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі після проголошення судового рішення.
На момент вирішення справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі після проголошення судового рішення у справі № 480/2172/19 видано не було, а тому, у позивача виникло право на звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9 роз`яснено (п. 19), що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. А оскільки рішення суду є обов`язковим до виконання, підприємство зобов`язане поновити працівника на посаді, яку він займав до звільнення, з усіма його попередніми правами та обов`язками.
Апелянт вказує, що діяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, як юридичної особи, припинена, а тому рішення суду не в частині поновлення позивача на посаді не може бути виконане з поважних причин, оскільки у новоутвореній організації (Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях) в штатному розписі посада першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області відсутня.
Колегія суддів вважає, що вказана обставина не є підставою для звільнення особи від виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника на роботі, оскільки, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.
Положеннями ч. 1 ст. 6 вказаного Закону визначено, що Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності.
Таким чином, відповідач у цій справі - Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, а утворені ним регіональні відділення, хоча і мають статус юридичної особи, здійснюючи свої повноваження підпорядковуються саме цьому центральному органу.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, в межах справи № 480/2172/19 судом було встановлено наступні обставини.
Наказом Фонду державного майна України "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" від 17.01.2019 № 40 відповідно до Закону України "Про Фонд державного майна України", Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України та Положення про представництво Фонду державного майна України в районі, місті, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 №678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.06.2012 за № 935/21247, із змінами, та на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 13.12.2018 № 49773/0/1-18 щодо пріоритетних реформ на 2019 рік, презентованих на першому національному форумі "Партнерство заради розвитку" від 03.12.2018, наказано утворити Регіональне відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Полтава, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення ФДМУ по Полтавській області, Регіональне відділення ФДМУ по Сумській області.
Згідно штатного розпису на 2019 рік Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях, кількість штатних одиниць відділення, який введено у дію з 21.01.2019, після реорганізації становить 77 осіб, з них керівництво 4 штатних одиниці: - начальник регіонального відділення (1); - перший заступник начальника регіонального відділення (1); - заступник начальника регіонального відділення (2), заступник начальника регіонального відділення-начальник Управління забезпечення реалізації повноважень у Сумській області.
Фонд державного майна України звернувся до реорганізованого Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях з листом від 01.03.2019 № 10-09-4151, в якому просив відділення в найкоротший термін надати обґрунтовані пропозиції щодо переведення працівників Регіональних відділень ДФМУ по Полтавській та Сумській областях, які займають посади начальників регіональних відділень, а також перших заступників та заступників начальників цих регіональних відділень (а.с. 42).
Листом від 05.03.2019 № 001-15 Регіональне відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях надало Фонду наступні пропозиції стосовно переведення працівників:
- начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області ОСОБА_2 на посаду заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях;
- першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області ОСОБА_3 на посаду першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях;
- заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області ОСОБА_4 на посаду начальника відділу приватизації, управління державним майном та корпоративними правами держави Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях;
- заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області ОСОБА_5 на посаду начальника відділу документального забезпечення, адміністративно-господарської та інформаційно-аналітичної роботи Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях;
- начальника Регіонального відділення ФДМУ по Сумській області ОСОБА_6 на посаду заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях - начальника Управління забезпечення реалізації повноважень у Сумській області;
- першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Сумській області ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях;
- заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Сумській області ОСОБА_7 на посаду завідувача сектором внутрішньої безпеки та запобігання корупції Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях.
Зазначений лист від 05.03.2019 р. № 001-15 Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях підписано начальником регіонального відділення С. Розумним. Отже, С. Розумний, перебуваючи на посаді начальника регіонального відділення, фактично одноособово вирішив питання щодо рекомендації тієї чи іншої особи на відповідні посади, які зазначені вище. Зокрема, першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області було рекомендовано - ОСОБА_3 на посаду першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМ по Полтавській та Сумській областях. Чому з двох кандидатур перших заступників регіональних відділень (по Полтавській та по Сумській областях відповідно) було обрано саме ОСОБА_3 відповідач не зміг надати пояснень. Будь-якого аргументованого додатку до листа щодо визначення конкретних кандидатур, щодо їх переваг відносно інших працівників, на вимогу суду представником відповідачів до матеріалів справи не надано. Відповідно, відсутні будь-які правові обґрунтування стосовно цих обставин.
У подальшому, Фонд державного майна України звернувся до Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях з листом від 12.03.2019 № 10-09-4778, в якому просив ознайомити з попередженням про наступне вивільнення працівників Регіональних відділень ФДМУ по Полтавській області та Сумській області, які займають посади начальників регіональних відділень, а також перших заступників та заступників начальників цих регіональних відділень.
13.03.2019 р. ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення та запропоновано останній переведення на вакантну посаду заступника начальника відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку ФДМУ по Полтавській та Сумській областях, але як вказав суд, відповідачем не обґрунтовано та не надано пояснень - чому позивачу пропонувалась саме така посада, як заступника начальника відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку за наявності, на момент надання відповідної пропозиції, вакантної посади - першого заступника регіонального відділення.
Під час розгляду справи № 480/2172/19 суд також врахував ту обставину, що у штатному розписі реорганізованого відділення збереглася посада, яку ОСОБА_1 займала до реорганізації відділень, а саме - посада першого заступника начальника регіонального відділення, про що свідчать штатні розписи. Відповідач не заперечував проти того, що посадові обов`язки першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Сумській області є ідентичними з посадовими обов`язками першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській та Сумській областях. Кваліфікаційні вимоги залишилися незмінними. При цьому, ОСОБА_1 не було запропоновано переведення на посаду першого заступника начальника регіонального відділення. Натомість дану посаду було запропоновано ОСОБА_3 , який при цьому на момент відповідної пропозиції мав менший стаж роботи на відповідній посаді ніж позивач (дану обставину представник відповідачів не заперечує).
З наведеного слідує, що у відповідача по справі № 480/2637/20 є можливість виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника регіонального відділення у новоутвореному органі.
Посилання апелянта на те, що він є неналежним відповідач у цій справі колегією суддів відхиляються з огляду на те, що позивача було звільнено з посади першого заступника начальника Регіонального відділення ФДМУ по Сумській області саме наказом Фонду державного майна України від 16.05.2019 № 153-р "Про звільнення ОСОБА_1 ", який за результатами розгляду справи № 480/2172/19 був скасований і рішенням суду у цій справі було зобов`язано саме Фонд державного майна України вчинити дії (видати розпорядження, наказ, тощо) щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.
Таким чином саме Фонд державного майна України в спірних правовідносинах є особою, яка несе відповідальність, зокрема, за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Враховуючи те, що відповідачем в доводах апеляційної скарги не наведено заперечень стосовно розміру суми, яка підлягає стягненню на користь позивача за затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.03.2020 по 30.04.2020, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те наявність підстав для стягнення на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у сумі 38040,70 грн.
Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року по справі № 480/2736/20 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України – залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року по справі № 480/2736/20 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий   	

Повний текст постанови складено  17.11.2020 року