Справа № 154/3498/13-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н. В. 	
Провадження № 22-ц/802/968/20  Категорія: 3 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 листопада 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.
з участю:
секретаря судового засідання – Губарик К. А.,
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2013 року,
                               В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2013 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , придбану нею у 1991 року, яку вона не може відповідним чином зареєструвати, оскільки в іншому аналогічному договорі зазначено про купівлю нею всього будинку, а не конкретної квартири.
Враховуючи наведене, просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
31 серпня 2020 року у поданій представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційній скарзі на рішення суду вона просить його скасувати як незаконне, прийняте судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з даним позовом до суду вона не зверталася, позовну заяву не підписувала, представнику ОСОБА_6 повноважень на підпис даної позовної заяви і на представлення її інтересів у цій справі не надавала. Про існування оскаржуваного рішення і про свій процесуальний статус позивача вона довідалась у серпні 2020 року від сусідів після приїзду з Російської Федерації. Вказує на те, що на підставі договору про надання правової допомоги від 06.06.2013 року позовну заяву підписано представником ОСОБА_6 , яка в подальшому брала участь у справі, подавала від її імені заяви про розгляд справи у відсутності позивача, отримувала копію рішення. Крім того зазначає, що матеріали справи не містять жодного її підпису, доказів належного повідомлення її про дату, час судових засідань. Просила скасувати рішення суду та застосувати наслідки, передбачені п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України  провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.1,2 ст. 11 ЦПК України (2004 р.) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Частиною 1 статті 12 ЦПК України (2004 р.) встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.
Частиною 1, 2 та 8 ст.119 цього Кодексу (в попередній редакції) передбачено, що свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві. 
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.
Відповідно до ст. 42 цього ж Кодексу повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені, зокрема, довіреністю фізичної особи, а повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов`язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.
Встановлено, що 13 листопада 2013 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області було подано позовну заяву про визнання права власності, в якій позивачем зазначено ОСОБА_1 .
Вказана позовна заява підписана ОСОБА_6 як представником позивача.
На підтвердження повноважень представника ОСОБА_6 суду першої інстанції надано копію договору про надання правової допомоги від 06 червня 2013 року та копії посвідчення адвоката і свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.13-14).
Згідно з протоколом судового засідання від 22 листопада 2013 року розгляд справи у попередньому судовому засіданні здійснювався з участю даного представника. В протоколі вказано, що головуюча перевірила повноваження представника та оглянула довіреність (а.с.20).
11 грудня 2020 року ОСОБА_6 до суду подано заяву про розгляд даної справи у відсутності позивача і її представника (а.с.31).
Як вбачається з матеріалів справи, до справи долучений договір про надання правової допомоги від 06 червня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Савюк К. О., предметом якого є усна юридична консультація, написання позовної заяви до Володимир-Волинського міського суду Волинської області, представництво в суді до винесення рішення суду по першій інстанції. Проте, згідно з п.2 договору він набуває чинності з моменту його підписання і діє до подачі позову до суду.
Зі змісту договору про надання правової допомоги не видно, в якій справі та щодо яких правовідносин адвокат зобов"язувалася надати консультацію і скласти позовну заяву.
Крім того, в поданому договорі не зазначено повноваження адвоката як представника на вчинення окремих процесуальних дій, у відповідності до ч. 4 ст. 42 ЦПК України, зокрема, щодо права на підписання позовних та інших заяв заяв від імені ОСОБА_1 та безпосередньо на подачу позову саме у даній справі щодо визнання права власності на квартиру, у зв`язку з чим судом першої інстанції не перевірено належним чином повноваження представника позивача ОСОБА_6 як на стадії відкриття провадження, так і щодо її участі в розгляді справи, подання відповідних заяв із процесуальних питань та отримання копії судового рішення.
Згідно зі ст. 207 ЦПК України в попередній редакції, яка кореспондується з п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (в редакції, чинній на даний час) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 пояснила, що з даним позовом до суду ОСОБА_1 не зверталася, позовну заяву не підписувала та не уповноважувала адвоката Савюк К.О. від її імені подавати такий позов до суду й приймати участь у справі .
В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи.
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).
Одним із елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності
Аналізуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що адвокат Савюк К. О. не мала правових підстав для здійснення представництва ОСОБА_1 у суді, на підписання позовної заяви та подачу позову від її імені, оскільки таких повноважень у неї не було, а надання правової допомоги вичерпало свою дію відповідно до п.2 умов договору від 06.06.2013 року.
Разом з тим, у судовому засіданні представник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі.
Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї волевиявлення на подачу даного позову про визнання права власності на квартиру та ненаділення такими правомочностями адвоката Савюк К. О. заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються матеріалами даної справи, тому вимога про закриття провадження у справі у зв"язку із відмовою від цього позову ОСОБА_1 не відповідає нормам процесуального закону, зокрема ст.207 (у попередній редакції) ЦПК України та відповідно ст.257 ЦПК у теперішній редакції, так як провадження у справі помилково відкрито за заявою особи, яка не мала на це відповідного процесуального права.
Згідно із вимогами п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
За правилами ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 257 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені обставини, апеляційна скаргу належить задовольнити, а оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду.
Керуючись ст. ст. 374, 377, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд
       П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
       Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2013 року в даній справі скасувати і позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на майно залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді