Ухвала
Іменем України
 
26 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 766/9826/20
провадження № 61-14592ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Островського Богдана Леонідовича, заінтересована особа ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Островського Б. Л., в якій просила визнати бездіяльність головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Островського Б. Л., що полягає у відмові від перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, неправомірною, зобов`язати головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Островського Б. Л. усунути порушення шляхом здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів з доходу (заробітку) боржника у спосіб, встановлений виконавчим листом № 766/21240/19, виданим Херсонським міським судом Херсонської області.
Скарга мотивована тим, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2019 року у справі № 766/21240/19 стягнуто з  ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружини до досягнення дитиною трьох років, на його виконання видано виконавчі листи, на підставі яких Корабельним районним відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відкриті виконавчі провадження про стягнення з  ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), виконавче провадження № 61796522. 14 квітня 2020 року головним державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Островським Б. Л. здійснено розрахунок заборгованості у вказаних виконавчих провадженнях відповідно до частини другої статті 195 Сімейного кодексу України (далі - СК України), який заявник вважає неправильним, оскільки він суперечить поданій 23 квітня 2020 року  ОСОБА_2 до виконавчої служби декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, де в графі «Інші види доходів» зазначено дохід 490 652,59 грн за перший квартал 2020 року. Головний державний виконавець, знаючи про розмір доходу боржника, розраховував заборгованість зі сплати аліментів з  ОСОБА_2 як з безробітного, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості, а не з фактичного отриманого заробітку (доходу) боржника, як зазначено в резолютивній частині рішення суду та передбачено законом.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії державного виконавця на час проведення розрахунку розміру аліментів відповідали вимогам закону, оскільки боржник на момент виникнення заборгованості є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, а отже, розрахунок стягнення аліментів визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2020 року - без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга    ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлені вимоги задовольнити.
Касаційна скарга мотивована тим, що дії державного виконавця на час проведення розрахунку розміру аліментів не відповідали вимогам закону, оскільки знаючи про розмір доходу боржника, заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_2 розрахована як для безробітного, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості, а не з фактичного отриманого заробітку (доходу) боржника, як зазначено в резолютивній частині рішення суду, чим порушуються права заявника та дитини.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Суди встановили, що на виконанні Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів: на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно.
Постановами від 14 квітня 2020 року серії ВП № 61796619 та № 61796522 відкрито виконавче провадження з виконання зазначених виконавчих листів про стягнення аліментів.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Відповідно до змісту скарги та заявлених вимог заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами та порядком їх нарахування.
Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
За правилами частин першої та третьої статті 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), передбачений статтею 195 СК України, відповідно до якої заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суди першої та апеляційної інстанції посилались на те, що під час проведення розрахунків розміру заборгованості за аліментами державний виконавець Островський Б. Л. взяв до уваги, що ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична особа - підприємець, з 27 січня 2016 року перебуває на спрощеній системі оподаткування і заборгованість за аліментами визначаються виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості.
З таким висновком погоджується й Верховний Суд. У спірному випадку відсутні підстави для визначення заборгованості за аліментами згідно із частиною першою статті 195 СК України, оскількидержавний виконавець правильно застосував порядок обчислення заборгованості за аліментами, визначений положенням частини другої статті 195 цього Кодексу.
Щодо непогодження заявника із механізмом обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів, то суди, розглядаючи зазначений спір, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставин справи, у результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм матеріального права.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норм права у правовідносинах є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Островського Богдана Леонідовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
                                                                                                                        А. С. Олійник
                                                                                                С. О. Погрібний