Номер провадження: 22-ц/813/3941/20 
Номер справи місцевого суду: 522/8843/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Гавриленко М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» адвоката Лук`янчука Артема Володимировича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення заборгованості за договором страхування, 

                                ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення заборгованості за договором страхування у розмірі 409 198 грн., інфляційних збитків та 3% річних, мотивуючи це тим, що 10.11.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір страхування №046.0976323.401 автомобіля Nissan Teana, державний номер НОМЕР_1 по програмі «Каско». 27.10.2017 року автомобіль позивача був викрадений, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з пакетом необхідних документів для здійснення відшкодування, проте відповідач посилаючись на п. 13.1.9 частини 2 договору відмовив у виплаті страхового відшкодування, що стало підставою звернення до суду.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 409 198 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» адвокат Лук`янчук Артем Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
В умовах обмеженого доступу до Одеського апеляційного суду у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної інфекції «СОVID-19», представник ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» адвокат Лук`янчук А.В. взяв участь в судовому засіданні 15.12.2020 року в режимі відео конференції в ході якої наполягав на задоволенні апеляційної скарги.
       Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи на 15.12.2020 року на 15-00 г. ОСОБА_1 належним чином своє право на участь в судовому засіданні у режимі відео конференції не реалізував, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не направив.
       Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. З цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції усім вимогам закону не відповідає.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що:
-10.11.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 було укладено Договір №0976323, відповідно до якого за програмою страхування КАСКО 50/50 було застраховано автомобіль Nissan Teana, державний номер НОМЕР_1 . Частина II укладеного між сторонами договору є Договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0976323.401;
-27.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, де було повідомлено про те, що 27.10.2017 року о 18 год. 30 хв. невстановлена особа за адресою: м. Одеса, вул. Ядова, 22, незаконно заволоділа транспортним засобом Nissan Teana, державний номер НОМЕР_1 . Відомості до ЄРДР було внесено 28.10.2017 року, що підтверджується витягом з кримінального провадження №12017161490001829;
-30.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з метою отримання відшкодування;
-04.12.2017 року листом №1365.206.17.01-0051.12 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомило ОСОБА_1 про необхідність надання деяких документів, серед яких свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект оригінальних ключів від авто, довідка Національної поліції України про внесення в ЄРДР відомостей за фактом викрадення авто;
-14.12.2017 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в особі Директора департаменту врегулювання збитків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було складено Акт прийому-передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключ запалення (2 шт.);
-19.01.2018 року у ОСОБА_1 взяли письмові пояснення, відповідно до яких позивач повідомив про те, що ключі оригінальні, вони не губилися, стороннім особам не передавалися та про те, що механічні частини різні не знав;
-листом від 14.02.2018 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було повідомлено ОСОБА_3 про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.16.1.9 Договору, у зв`язку з тим, що підтвердилася інформація про трасологічні розбіжності виготовлення та невідповідності ключів;
-у висновку експертного дослідження №2-3/1 від 30.01.2018 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру відзначено, що надані для дослідження ключі розрізняються за наступними трасологічними ознаками виготовлення: властивостями барвних речовин, якими вкриті елемент голівки механічної частини кожного ключа, а також напис на емблемі, що розташована на корпусі електронної частини ключа; частковою невідповідністю змісту маркувальних позначень на корпусі електронної частини ключа та розмірних параметрів літер у них; комбінацією пропилів на борідках стрижнів механічних частин та характером обробки їх поверхонь. У висновку відзначено, що на дослідження надано два ключі до транспортного засобу, копія договору добровільного страхування ризиків та копія довіреності.
Задовольняючи позов, стягуючи з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 409 198 грн., суд першої інстанції виходив з того, що:
-ПрАТ «СК «Альфа Страхування» отримало повний комплект необхідних документів для здійснення виплати по страховому випадку, проте страхову виплату не провело, що суперечить вимогам законодавства та укладеного між сторонами договору. Доказів того, що ключі надані ОСОБА_1 по акту прийому-передачі відрізняються та є не оригінальними, з врахуванням вищевикладеного, не представлено;
- ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не виконало грошове зобов`язання взяте на себе на підставі договору добровільного страхування, тому на користь позивача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні витрати.
Проте повністю погодитися з усіма такими висновками районного суду не можна.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Суд першої інстанції встановивши, що між сторонами виник спір щодо виконання договору добровільного майнового страхування, правильно визначився з законодавством, яким врегульовано спірні правовідносини і вірно застосував норми глави 67 ЦК України та Закону України «про страхування».
Так суд вірно послався на п. 3 ч.І ст. 988 ЦК України, яким встановлено, що до обов`язків страховика відноситься, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Крім того ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ч.3 п.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом
Статтею 26 Закону України «Про страхування» закріплені підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:
1)навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;
2)вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;
3)подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;
4)отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;
5)несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6)інші випадки, передбачені законом.
Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Відповідно до п. 13.1.9 Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0976323.401 (частина II) у випадку незаконного заволодіння ТЗ протягом 3-х (трьох) робочих днів, з моменту як Страхувальник/Вигодонабувач або його довірені особи / Водій довідався або повинен був довідатись про випадок, якщо такий випадок відбувся на території України, а якщо випадок відбувся за межами України то з моменту як Страхувальник / Вигодонабувач або його довірені особи / Водій повернувся в Україну, надати страховику: свідоцтво про реєстрацію ТЗ; повний комплект оригінальних ключів від ТЗ та засобів проти викрадення, за винятком випадків, коли вони були викрадені разом із ТЗ внаслідок розбійного нападу та / або пограбування. При невиконанні цієї умови Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування.
Сторонами не заперечувалось, що 14.12.2017 року ОСОБА_1 передав представнику ПрАТ «СК «Альфа Страхування» два ключа від автомобіля, про що як вказувалося вище також був складений акт прийому-передачі.
В подальшому 23.01.2018 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулося до Київського НДЕКЦ МВС України за проведенням експертизи встановлення відповідності примірників ключів оригіналу.
Суд врахував, що: між передачею ключів позивачем відповідачу та відповідачем експертній установі минуло більше місяця; ані в експертному висновку, ані в інших матеріалах справи не доказано факт того, що ключі, передані ОСОБА_1 страховику та ключі передані страховиком до експертної установи є одними і тими ж ключами.
Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам і заснований на законі.
Задовольняючи позов про стягнення страхового відшкодування суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» отримало повний комплект необхідних документів для здійснення виплати по страховому випадку, проте страхову виплату не провело, що суперечить вимогам законодавства та укладеного між сторонами договору. Доказів того, що ключі надані ОСОБА_1 по акту прийому-передачі відрізняються та є не оригінальними, з врахуванням вищевикладеного, не представлено.
При цьому, судова колегія звертає увагу, що страховик передбачивши в якості обов`язку страхувальника у випадку незаконного заволодіння іншими особами забезпеченого транспортного засобу надати страховику повний комплект оригінальних ключів від ТЗ, невиконання якого є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування, разом з тим не забезпечив розроблення прозорої процедури зберігання прийнятих від страхувальника ключів із забезпеченням їх автентичності «поза розумним сумнівом» (наприклад: належним чином опломобований контейнер за участі страхувальника із можливістю підпису страхувальника, що виключає відкриття контейнеру без пошкодження печатки з підписом страхувальника чи відповідної пломби або процедуру прийняття таких ключів ліцензованою експертною організацією (експертом) за попередньою домовленістю сторін договору страхування безпосередньо від страхувальника з обов`язковою присутністю при цьому представника страховика з складенням акту приймання-передачі, що містить підписи експерта, а також страхувальника і страховика з подальшим зберіганням ключів в опломбованому контейнері в експертній установі на час проведення експертного дослідження тощо.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про наявність підстав для судового захисту позивача в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування № 0976323 від 10.11.2016 року.
Доводи апеляційної скарги про неправомірність рішення в цій частині висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з таким висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з страховика при настанні страхового випадку через втрату транспортного засобу внаслідок незаконного заволодіння (п. 15.5.15 Договору страхування від 10.11.2016 року) складається з ринкової вартості транспортного засобу за вирахуванням франшизи.
Вартість транспортного засобу на час його втрати через незаконне заволодіння становить 399500 грн. 80 коп., а франшиза 21 223 грн. 50 коп.
Ринкова вартість автомобілю визначена страховиком на підставі звіту про оцінку автомобіля № 515 від 29.11.2017 року у розмірі 399 500 грн. 80 коп., що не спростовано позивачем у встановленому порядку.
Франшиза (частина збитків, розподіляється на безумовну та умовну і може встановлюватися як у вісотках від страхової суми, так і в грошовому еквіваленті і визначена страховиком у розмірі 21 223 грн. 50 коп., що не спростовано позивачем у встановленому порядку.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач розраховуючи суму відшкодування виходив із розміру в межах страхової суми 424 470 грн. без наведення розміру ринкової вартості автомобіля на час страхового випадку або одразу після його настання і без підтвердження документального розміру ринкової вартості автомобіля.
Враховуючи наведене, судова колегія частково погоджується з розміром страхового відшкодування, який розраховано відповідачем в апеляційній скарзі - 378 277 грн. 30 коп.
При цьому, також судова колегія приймає до уваги розрахунок інфляційних збитків та 3% річних в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання страховиком на загальну суму 5 951 грн. 53 коп.
При таких обставинах, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнення з 409 198 грн. на 384 228 грн. 83 коп. В решті заявлених вимог ОСОБА_1 слід відмовити. В іншій частині рішення слід залишити без змін.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.І ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що загальна сума стягнення внаслідок ухваленого апеляційним судом нового судового рішення становить 384 228 грн. 83 коп., що становить 93,89 % від заявлених вимог- 409 198 грн., то апеляційна скарга задоволена на 6,11%.
Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір 4 091 грн. 98 коп., з відповідача на його користь слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 841 грн. 96 коп.(4091,98*93,89%).
Разом з тим, відповідач, при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, сплатив судовий збір у розмірі 6137 грн. 97 коп., та, з урахуванням того, що апеляційна скарга задоволена у розмірі 6,11%, з позивача на користь відповідача слід стягнути 375 грн. 03 коп.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи наведене з відповідача на користь позивача стягненню підлягає судовий збір у розмірі 3 466 грн. 93 коп. (3841,96 грн. - 375,03)
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» адвоката Лук`янчука Артема Володимировича - задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року - змінити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (код ЄДРПОУ 30968986) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти у розмірі 384 228 грн. 83 коп.
В решті вимог ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (код ЄДРПОУ 30968986) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 466 грн. 93 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено: 24.12. 2020 року.

               Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе 
 
Судді:                                                                           О.В. Князюк

                                                               С.О. Погорєлова