ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року 
м. Київ
Справа №  04/01/5026/1089/2011 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю представників:
ліквідатора ПП "Під ключ" Носань Н.С. - Капустіна М.Р.; ТОВ "Євростандарт плюс" - адвоката Висторобця В.О, директора Стемпковського І.Г.; ТОВ "ФК "Нерухомість-Інвест" - адвоката Босенка О.М. та директора Черненок А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Приватного підприємства "Під ключ" Носань Н.С. 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020
у справі № 04/01/5026/1089/2011
за позовом ТОВ "Євростандарт плюс"
до 1) Приватного підприємства "Під ключ" в особі ліквідатора Носань Н.С.;                            2) Комунального підприємства "Житомирбудзамовник" 
про визнання недійсними правочину з передачі майна та майнових прав на нежитлові приміщення у житловому будинку по вул. Щербакова, 52 у м. Києві, та виключення майна з ліквідаційної маси
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокол" 
до Приватного підприємства   "Під ключ"
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.05.2011 порушено провадження у справі про банкрутство ПП "Під ключ".

Постановою Господарського суду Черкаської області від 12.11.2015 визнано ПП "Під ключ" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

19.02.2019 ТОВ "Євростандарт плюс" звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою про визнання недійсним правочину, укладеного між КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ" щодо передання майна та майнових прав на нежитлові приміщення №9, цоколь, блок А(5); №38С, поверх 4, блок А(5); №38Б, поверх 3, блок А(5); №38, поверх 2, блок А(5); № 28 , поверх 1, блок А(5) у житловому будинку по вул. Щербакова, 52 у м. Києві (додаткової угоди №1 від 10.10.2007; додаткової угоди №1 від 10.12.2007 до договору генерального підряду на капітальне будівництво №69 від 10.10.2007 та акту прийому-передачі майна від 12.12.2011), та виключення майна та майнових прав на вказані нежитлові приміщення з ліквідаційної маси боржника - ПП "Під ключ".

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011 (суддя Хабазня Ю.А.) позовну заяву ТОВ "Євростандарт плюс" без дати і номера (вх. № 5300/19 від 19.02.2019) задоволено частково. Виключено право вимоги на майнові права на нежитлові приміщення №9, цоколь, блок А(5); №38С, поверх 4, блок А(5); №38Б поверх 3, блок А(5); №38, поверх 2, блок А(5); №28, поверх 1, блок А(5) у житловому будинку по вул.Щербакова,52 у м.Києві з ліквідаційної маси боржника, ПП "Під ключ". В решті вимог за позовною заявою відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі №04/01/5026/1089/2011 (колегія суддів: Поляков Б.М.  - головуючий, Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.) апеляційні скарги ТОВ "Фінансова компанія "Нерухомість-Інвест" та ТОВ "Євростандарт плюс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011 щодо зміни мотивувальної    частини рішення задоволено.    Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 змінено в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції,  ліквідатор ПП "Під ключ" Носань Н.С. звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій (з урахуванням додаткових пояснень) просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі №04/01/5026/1089/2011.

Підставами для скасування оскаржуваної постанови заявник касаційної скарги зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що на думку ліквідатора банкрута, призвело до зміни  правомірної мотивувальної частини рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 на ту, що не відповідає ні фактичним обставинам справи, ні нормам матеріального права.

Доводячи існування Додаткової угоди № 1 від 10.12.2007, ліквідатор ПП "Під ключ" Носань Н.С. у касаційній скарзі посилається на те, при винесенні ухвали Господарського суду Черкаської області від 24.02.2020 у даній справі, якою зобов`язано ГУ Національної поліції України у м.Києві направити ліквідатору ПП "Під ключ" належним чином завірені копії документів із кримінального провадження № 42017000000003456, судом першої інстанції було безпосередньо досліджено та встановлено факт наявності в матеріалах кримінального провадження № 42017000000003456 фінансово-господарської документації ПП "Під ключ", завірені копії якої досі не були передані ліквідатору  ПП "Під ключ" на виконання вказаної ухвали суду.

Вважаючи обставини, встановлені в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 24.02.2020 преюдиційними, заявник касаційної скарги наголошує, що примірник Додаткової угоди № 1 від 10.12.2007 містився в матеріалах кримінальної справи, але наразі встановити його місцезнаходження неможливо, оскільки представниками ПП "Під ключ" при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження у листопаді 2019 року, не було виявлено цих документів.

Як зазначає у касаційній скарзі ліквідатор банкрута Носань Н.С., наведені вище пояснення надавались нею та представниками ПП "Під ключ", але до уваги судом апеляційної інстанції взяті не були, належної правової оцінки їм не надано.

Разом з тим, не погоджуючись з висновками апеляційного суду про те, що реалізація приміщень у житловому будинку по вул. Щербакова,52 у м.Києві могла здійснюватись виключно через фонд фінансування будівництва, ліквідатор ПП "Під ключ" Носань Н.С. у касаційній скарзі зазначає, що положення спеціального Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачали можливість подальшої реалізації майнових прав на об`єкти інвестування через фонд фінансування будівництва управителем.

Крім того, скаржник вважає, що передача спірних приміщень за актом прийому-передачі майна від 12.12.2011 не могла порушувати ні положення ч. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ні Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», оскільки предметом цього акту прийому-передачі, укладеного на виконання умов Договору генерального підряду №69 від 10.10.2007, являються саме нежитлові приміщення.

Водночас, на думку ліквідатора ПП "Під ключ" Носань Н.С., судом апеляційної інстанції не було враховано правові позиції, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 910/23287/16, постановах Верховного Суду  від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 06.06.2018 у справі № 369/7966/16-ц.

Заявник касаційної скарги стверджує, що метою подання апеляційної скарги було встановлення відсутності прав на спірні майнові права у ПП "Під ключ" та неукладеність договору з передачі майнових прав від КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ", що не було предметом позову, а суд апеляційної інстанції на це увагу не звернув.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги  ліквідатора ПП "Під ключ" Носань Н.С. у справі № 04/01/5026/1089/2011 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Банаська О.О., Огородніка К.М., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 07.08.2020. 

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.08.2020 у справі № 04/01/5026/1089/2011 касаційну скаргу ліквідатора ПП   "Під ключ" Носань Н.С. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі №04/01/5026/1089/2011 залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 04/01/5026/1089/2011 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ліквідатора ПП "Під ключ" Носань Н.С. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі №04/01/5026/1089/2011 та призначено розгляд справи на 11.11.2020 о 10:15.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.10.2020 клопотання   ліквідатора ПП   "Під ключ" Носань Н.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі   у справі №04/01/5026/1089/2011 задоволено; доручено Черкаському окружному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції 11.11.2020 о 10:15.

До  Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшов лист Черкаського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 вих.№   0210/18019/20 про неможливість забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції у зв`язку з припиненням відповідно до наказу голови Черкаського окружного адміністративного суду № 63 від 07.10.2020 протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України  на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID-19),  проведення судових засідань, призначених до розгляду іншими судами, проведення яких забезпечує Черкаський окружний адміністративний суд у режимі відеоконференцзв`язку. 

Про неможливість проведення 11.11.2020 судового засідання в режимі відеоконференції через Черкаський окружний адміністративний суд було повідомлено ліквідатора ПП   "Під ключ" Носань Н.С.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшов відзив    ТОВ "Євростандарт плюс" на касаційну скаргу ліквідатора ПП   "Під ключ" Носань Н.С., в якому просило постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі № 04/01/5026/1089/2011 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а зазначені у касаційній скарзі обставини були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, про що було здійснено висновок в судових рішеннях. 

У зв`язку з перебуванням судді Банаська О.О. на лікарняному, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ПП   "Під ключ" Носань Н.С. у справі № 04/01/5026/1089/2011 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Жукова С.В., Огородніка К.М., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 10.11.2020. 

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників ліквідатора ПП "Під ключ" Носань Н.С., ТОВ "Євростандарт плюс", ТОВ "ФК "Нерухомість-Інвест", перевіривши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 

Предметом даного судового розгляду є вимоги ТОВ "Євростандарт плюс" про визнання недійсними правочину, укладеного між КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ" щодо передання майна та майнових прав на нежитлові приміщення у житловому будинку по вул. Щербакова, 52 у м. Києві (додаткової угоди №1 від 10.10.2007; додаткової угоди №1 від 10.12.2007 до договору генерального підряду на капітальне будівництво №69 від 10.10.2007 та акту прийому-передачі майна від 12.12.2011), та виключення майна та майнових прав на спірні нежитлові приміщення з ліквідаційної маси банкрута.

Зазначені вимоги обґрунтовані тим, що:
-майнові права на спірні нежитлові приміщення у житловому будинку по вул. Щербакова, 52 у м. Києві були включені до ліквідаційної маси боржника на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 11.05.2017 у цій справі, яку в подальшому було скасовано; 
-на момент постановлення ухвали суду від 11.05.2017 власником зазначеного майна на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2015 індексний №48751457 та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2015 було ТОВ "Євростандарт плюс";
-додаткова угода від 10.10.2007 №1 жодною стороною по справі не подана і в матеріалах справи відсутня;
-подані у судовому засіданні ліквідатором банкрута пояснення та копії документів ставлять під сумнів правомірність набуття ТОВ "Євростандарт плюс" права власності на зазначене майно і є підставою для звернення до суду із заявою про визнання правочину недійсним та виключення майна з ліквідаційної маси;
-14.12.2007 між ТОВ "Артем-банк", як поручителем, Управлінням державної охорони України та КП "Житомирбудзамовник", як забудовниками, укладено договір №1 про організацію спорудження об`єктів будівництва    з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту по вул.Щербакова,52 в м.Києві;
-реалізація житлових та нежитлових приміщень у вказаному житловому комплексі здійснювалась виключно через фонд фінансування будівництва на підставі договору від 14.12.2007 №1;
-оскільки п.3.14 договору від 14.12.2007 №1 забудовника (КП " Житомирбудзамовник"), зобов`язано не відчужувати і не обтяжувати у будь-який спосіб об`єкти інвестування без письмової згоди управителя (ТОВ "Артем-банк"), то ніякого правочину щодо передачі майна та майнових прав,    фактичної передачі майна та майнових прав на Спірні нежитлові приміщення (додаткової угоди від 10.10.2007 №1, додаткової угоди від 10.12.2007 №1 до договору генерального підряду на капітальне будівництво №69 від 10.10.2007 та акту прийому-передачі майна від 12.12.2011) не могло бути, тому подані ліквідатором банкрута документи суперечать чинному законодавству та умовам дійсних правовідносин.

Враховуючи викладене, ТОВ "Євростандарт плюс"  вважає, що правочин (договір передачі майна) та фактична передача майнових прав на спірні нежитлові приміщення відповідно до додаткової угоди від 10.12.2007 №1 до договору генерального підряду на капітальне будівництво від 10.10.2007 №69 та акту прийому-передачі майна від 12.12.2011 суперечать чинному законодавству.

У позовній заяві підставами для визнання вказаних правочинів недійсними ТОВ "Євростандарт плюс" зазначено ч.1-3, 5, 6 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, а також вказано, що вчинення правочину шляхом складання Акту від 12.12.2011 суперечить п.4 ч.1 ст.203, ст.209, 210 і ч.1 ст.291 ЦК України.  

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та виключення права вимоги на майнові права на нежитлові приміщення з ліквідаційної маси боржника - ПП "Під ключ", встановив, що ТОВ "Євростандарт плюс" є власником спірного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.12.2015 індексний №48751457 та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2015; права вимоги на майнові права на нежитлові приміщення №9, цоколь, блок А(5); №38С, поверх 4, блок А(5); №38Б поверх 3, блок А(5); №38, поверх 2, блок А(5); №28, поверх 1, блок А(5) у житловому будинку по вул.Щербакова,52 у м.Києві були включені до ліквідаційної маси боржника - ПП "Під ключ" згідно з протоколом зборів кредиторів на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 11.05.2017 у даній справі, яка в подальшому була скасована. 

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання недійсним правочину, укладеного між КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ" щодо передання майна та майнових прав на нежитлові приміщення №9, цоколь, блок А(5); №38С, поверх 4, блок А(5); №38Б, поверх 3, блок А(5); №38, поверх 2, блок А(5); №28, поверх 1, блок А(5) у житловому будинку по вул. Щербакова , 52 у м.Києві (Додаткової угоди №1 від 10.10.2007; Додаткової угоди №1 від 10.12.2007 до Договору Генерального підряду на капітальне будівництво №69 від 10.10.2007 та акту прийому-передачі майна від 12.12.2011) місцевий господарський суд виходив з того, що  додаткової угоди №1 від 10.10.2007 не існує, доказів її укладення, існування ТОВ "Євростандарт плюс" не надано; будь-яке право ТОВ "Євростандарт плюс" укладенням додаткової угоди №1 від 10.12.2007 до договору генерального підряду та складенням акту прийому-передачі майна від 12.12.2011 між КП "Житомирбудзамовник" та боржником не порушено.

Крім того, за висновком суду першої інстанції, ТОВ "Євростандарт плюс" не є стороною  оспорюваного ним правочину; додаткова угода №1 від 10.12.2007 вносить зміни до Договору генерального підряду №69, тому вимога може заявлятися про визнання недійсним саме Договору генерального підряду чи його частини; акт від 12.12.2011 не є самостійним правочином, а є складовою виконання Договору генерального підряду.

Разом з тим, при розгляді спору у даній справі місцевим господарським судом було встановлено, що 10.12.2007 за №1 між КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ" укладено додаткову угоду (т.57 а.с.51, т.85 а.с.240 дублікат, а.с.67, 209 т.63, а.с.131 т.54, т.66 а.с.19, т.78 а.с.175 ) до Договору генерального підряду, згідно з якою за згодою сторін розрахунки можуть здійснюватись шляхом передачі майна (житлових та/або нежитлових приміщень) в Об`єкті будівництва за актом приймання передачі. 

При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи ТОВ "Євростандарт плюс" про відсутність цієї додаткової угоди у зв`язку з відсутністю в оригіналі її тексту, посилаючись на те, що ним (судом) достовірно установлено місцезнаходження дублікату цього документа.

Водночас, за висновком суду, відсутність оригіналу документа не є безумовним доказом відсутності цього правочину, оскільки інші органи і особи на нього посилаються у своїх правовідносинах та надають його фотокопії.

Крім того, судом першої інстанції також було встановлено, що 12.12.2011 на підставі Акту прийому-передачі майна відповідно до умов договору генерального підряду на будівництво від 10.10.2007 №69 КП "Житомирбудзамовник" (замовник) передав в рахунок оплати наданих послуг та поставлених матеріалів на об`єкт будівництва, а ПП "Під ключ" (генеральний підрядник) прийняв майно - нежитлові приміщення: цокольний поверх: №1, секція 1, площа 350 кв.м; №2, секція 1, площа 165,34 кв.м; №3, секція 1, площа 70,73 кв.м; №3Б секція 1, площа 68,26 кв.м; №4, секція 2, площа 702,09 кв.м; №5, секція 3, площа 7102,09 кв.м; №6А, секція 4, площа 104 кв.м; №6Б, секція 4, площа 72 кв.м; №6В, секція 4, площа 138 кв.м; №7, секція 4, площа 138,95 кв.м; №8, секція 4, площа 158,41 кв.м; №9, блок А(5), площа 351 кв.м; №10, блок Б(6), площа 535,09 кв.м; №11, блок С(7), площа 33,80 кв.м; №13, блок С(7), площа 33,80 кв.м; 1 поверх: №15, секція 1, площа 310,34 кв.м; №16, секція 1, площа 64,18 кв.м; №17, секція 1, площа 64,18 кв.м; №18, секція 1, площа 97,73 кв.м; №19, секція 1, площа 4,05 кв.м; №20, секція 1, площа 68,04 кв.м; №21, секція 2, площа 540,34 кв.м; №22, секція 3, площа 549,30 кв.м; №22А, блок СБ, площа 305 кв.м; №23, секція 4, площа 203,50 кв.м; №24, секція 4, площа 116,10 кв.м; №24А, секція 4, площа 66,75 кв.м; №24Б, блок Б(6), площа 45,90 кв.м; №25, секція 4, площа 231,89 кв.м; №28, блок А(5), площа 254,92 кв.м; №29, блок Б(6), площа 220,81 кв.м; №30, блок С(7), площа 81,79 кв.м; №31, блок С(7), площа 77,79 кв.м; 2 поверх: №32, секція 1, площа 241,23 кв.м; №33, секція 1, площа 254,22 кв.м; №34, секція 2, площа 277,20 кв.м, №34А, секція 2, площа 68,05 кв.м; №35, секція 3, площа 144 кв.м; №35А, секція 3, площа 204,30 кв.м; №35Б, секція 3, площа 44,30 кв.м; №36, секція 4, площа 165,40 кв.м; №37, секція 4, площа 122,70 кв.м; №37А, секція 4, площа 6,18 кв.м; №37Б, секція 4, площа 75,27 кв.м; №37В, секція 4, площа 4,08 кв.м, №37Г, секція 4, площа 8,18 кв.м; №37Д, секція 4, площа 69,83 кв.м; №38, блок А(5), площа 266,70 кв.м; №39, блок а(6), площа 233,44 кв.м; №39А блок А(6), площа 42,30 кв.м; 3 поверх: №40, секція 1, площа 67,04 кв.м; №41, секція 1, площа 134,39 кв.м; №42, секція 1, площа 85,19 кв.м; №43, секція 1, площа 129,20 кв.м; №44, секція 1, площа 100,43 кв.м; №44А, секція 1, площа 45,65 кв.м; №45, секція 2, площа 132,76 кв.м; №46, секція 2, площа 96,70 кв.м; №46А, секція 2, площа 92,70 кв.м; №47, секція 2, площа 85,30 кв.м; №48, секція 2, площа 96,32 кв.м; №49, секція 3, площа 96,86 кв.м; №50, секція 3, площа 129,10 кв.м; №51, секція 3, площа 139,90 кв.м; №52, секція 3,    площа 136,90 кв.м; №53, секція 4, площа 137,57 кв.м; №54, секція 4, площа 126 кв.м;№55, секція 4, площа 83,60 кв.м; №56, секція 4, площа 129.40 кв.м; №57, секція 4, площа 67,04 кв.м; №38Б, блок А(5), площа 346,22 кв.м; №39Б, блок А(6), 300,23 кв.м; 4 поверх: №38С, секція 1, площа 196,42 кв.м; №39С, секція 2, площа 195,45 кв.м; 20 поверх: №58, секція 1, площа 555 кв.м; №59, секція 2, площа 190,61 кв.м; №60, секція 2, площа 146,11 кв.м; №61, секція 2, площа 63,49 кв.м; №62, секція 2, площа 61,01 кв.м; №63, секція 3, площа 194,83 кв.м; №64, секція 3, площа 254,01 кв.м; №65, секція 4, площа 163,28 кв.м; №66, секція 4, площа 186,65 кв.м; №67, секція 3, площа 116,29 кв.м. 

При цьому. місцевий господарський суд встановив, що зазначений Акт від 12.12.2011 міститься в матеріалах справи Шевченківського районного суду №761/18446/13ц, яку порушено у 2013 році. 

Поряд з викладеним, суд першої інстанції відхилив доводи ТОВ "Євростандарт плюс" про те, що реалізація житлових та нежитлових приміщень у вказаному житловому комплексі здійснювалась виключно через фонд фінансування будівництва і що подані на заперечення цього доводу ліквідатором банкрута документи суперечать чинному законодавству - оскільки, наприклад, Управління державної охорони жодного договору як довіритель з ФФБ не уклало і коштів на рахунок ФФБ не перерахувало, а усі кошти перерахувало безпосередньо КП "Житомирбудзамовник", квартири отримало виключно відповідно до додаткових угод до Договору про спільну діяльність, укладених з КП "Житомирбудзамовник".  У справі наявні інші докази отримання і реєстрації права власності на квартири у Об`єкті будівництва поза процедурою участі чинних власників у ФФБ. Ліквідатор банкрута подав у справу документи не створені ним, а отримані від інших учасників справи, осіб чи державних органів, а оцінка їх на відповідність закону має здійснюватись судом залежно від обставин, які є предметом доказування, і залежно від того чи є вони доказами.

Апеляційний суд, погодившись з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову та виключення права вимоги на майнові права на нежитлові приміщення з ліквідаційної маси боржника - ПП "Під ключ", дійшов висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної  частини рішення, і колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з ним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. 

Стаття 77 ГПК України  встановлює, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням  закону, судом не приймаються.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При цьому, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при розгляді справи господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження та оцінки судом, адже жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі  ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Частинами 1, 2 ст. 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові  докази  подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (абз. 2 ч. 5  ст. 91 ГПК України).

Відповідно до абз.2 ч. 6 ст. 91 ГПК України, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а  учасник справи  або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Надавши оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, суд апеляційної інстанції встановив, що ліквідатор ПП "Під ключ" підтвердив відповідність копії письмового доказу (Додаткової угоди №1 від 10.12.2007) оригіналу, засвідчивши своїм підписом копію документу, не маючи в наявності у себе його оригіналу, відтак, в розумінні норм ч.6  ст. 91 ГПК України  такий доказ не може бути взятий судом до уваги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що в порушення наведених вище норм, на підставі копії Додаткової  угоди №1 від 10.12.2007, без надання сторонами справи її оригіналу, судом першої інстанції необґрунтовано було встановлено факт укладення 10.12.2007 між КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ" додаткової угоди №1, відповідно до якої за згодою сторін розрахунки можуть здійснюватись шляхом передачі майна (житлових та/або нежитлових приміщень) в об`єкті будівництва за актом приймання передачі.

Разом з тим, встановивши, що оригіналу акту прийому-передачі майна від 12.12.2011 також не було подано до суду та, відповідно, суд першої інстанції  не міг належно оцінити цей доказ, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності факту існування акту прийому-передачі майна від 12.12.2011, за змістом копії якого (а.с. 256, т. 51), КП "Житомирбудзамовник" передало в рахунок оплати наданих послуг та поставлених матеріалів на об`єкт будівництва, а ПП "Під ключ" прийняло майно - нежитлові приміщення.

Крім того, при дослідженні копії спірного акту апеляційним судом встановлено, що в акті зазначені нежитлові приміщення, які ще до дати даного акту. з 15.01.2008  по 21.12.2010 були передані боржником - ПП "Під Ключ" на користь ТОВ "Артем-банк" за договорами про участь у фонді фінансування будівництва (т.71-72 та п. 5.7. рішення суду першої інстанції).

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що місцевим господарським судом було необґрунтовано прийнято фотокопію акту прийому-передачі майна від 12.12.2011 як належний та допустимий доказ.

Крім того, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено доводи ТОВ "Євростандарт Плюс" про те, що: реалізація житлових та нежитлових приміщень у вказаному житловому комплексі здійснювалась виключно через фонд фінансування будівництва, спірні нежитлові приміщення не могли бути предметом договору між КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ" з огляду на укладений 14.12.2007 Договір іпотеки та заборону відчуження майнових прав без згоди іпотекодержателя; Договір генерального підряду від 10.10.2007 №69 укладений лише між КП "Житомирбудзамовник" та ПП "Під ключ", в той час, як справжнім замовником є Управлінням державної охорони України - оскільки згідно з Договором про спільну діяльність саме Управління державної охорони переклало виконання усіх функцій замовника на КП "Житомирбудзамовник" та уповноважило його укласти від них обох договір генерального підряду з підрядником (п.3.3.1, 3.3.5); якби додаткові угоди від 10.10.2007 та від 10.12.2007 і були укладені, то з укладенням Договору №1 від 14.12.2007 вони втратили свою силу - оскільки закон не передбачає такої підстави припинення договору, як укладення іншого договору на той же предмет; ПП "Під ключ" отримало попередню оплату на будівництво об`єкта у сумі 197 372 695,93 грн., а виконало робіт на суму 189 395 948,35 грн., отже заборгованість у вигляді передоплати у сумі 7 976 747,58 грн. виключала можливість отримання у власність нежитлових приміщень за Актом від 12.12.2011. 

При цьому, надавши оцінку наведеним доводам ТОВ "Євростандарт Плюс" та запереченням проти них, суд апеляційної інстанції дійшов протилежного, ніж місцевий суд, висновку, зазначивши, що реалізація житлових та нежитлових приміщень у житловому комплексі по вул. Щербакова, 52 в м. Києві, могла здійснювалась виключно через фонд фінансування будівництва, і ні Управління державної охорони України (замовник) та КП "Житомирбудзамовник" (забудовник), а, тим більше, ПП "Під ключ" (генеральний підрядник) не могли придбати майнові права на об`єкти нерухомості інакше як через фонд фінансування будівництва і лише за умови здійснення інвестування.

Так, загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю встановлює Закон України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю". 

За умовами ст. 9  Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю"  управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору.

Договір між забудовником та управителем ФФБ має обов`язково містити зобов`язання забудовника після закінчення будівництва передати об`єкти інвестування у власність довірителям ФФБ на умовах цього Закону та Правил ФФБ.

Управитель визначає банк, в якому має бути відкритий поточний рахунок забудовника та поточні рахунки його підрядників, субпідрядників та інших суб`єктів підприємницької діяльності, які беруть участь у спорудженні об`єкта будівництва. Ця умова має бути внесена забудовником у договори підряду та інші договори, пов`язані із спорудженням об`єкта будівництва.

Відповідно до договору між забудовником та управителем ФФБ за кожним об`єктом будівництва забудовник передає управителю перелік об`єктів інвестування в об`єкті будівництва, який є попереднім обсягом замовлення на будівництво, та майнові права на ці об`єкти інвестування для подальшої передачі установникам фонду на умовах Правил цього фонду. Забудовник не має права відчужувати або обтяжувати будь-яким способом об`єкти інвестування, майнові права на які передані управителю фонду, без письмової згоди управителя фонду, а після переходу прав на об`єкти інвестування від управителя фонду до установників фонду - без письмової згоди установників фонду.

Забудовник зобов`язаний виконати свої зобов`язання за договором щодо організації спорудження об`єктів будівництва та своєчасного введення їх в експлуатацію незалежно від обсягу замовлення на будівництво, підтвердженого управителем.

Протягом періоду будівництва управитель ФФБ відповідно до умов договору підтверджує забудовнику обсяг замовлення на будівництво шляхом надання даних про об`єкти інвестування, майнові права на які передані установникам ФФБ на умовах Правил цього фонду та договорів про участь у ФФБ.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" визначено, що виконання зобов`язань забудовника за договором, укладеним між ним та управителем фонду, забезпечується встановленням іпотеки. Предметом іпотеки за іпотечним договором можуть бути майнові права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, або, за згодою управителя, об`єкт незавершеного будівництва, або інше нерухоме майно, яке належить забудовникові на праві власності. Іпотечний договір має бути укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений відповідно до закону.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи:
-14.12.2007 між ТОВ "Артем-Банк" як управителем, Управлінням державної охорони України та КП "Житомирбудзамовник" як забудовниками укладено договір на об`єкт будівництва (Додаток №2 до договору про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А № 1 від 14.12.2007);
-14.12.2007 між Управлінням державної охорони, КП "Житомирбудзамовник" (Іпотекодавці) та ПАТ "Артем-банк" (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки №2 предметом якого є належні іпотекодавцям майнові права на об`єкт будівництва;
-між ТОВ "Артем-банк" (управитель), Управлінням державної охорони України та КП "Житомирбудзамовник" (забудовники) укладено договір доручення від 14.12.2007 №3, за умовами якого забудовник доручає управителю виконувати функції забудовника по організації спорудження об`єкту будівництва відповідно до договору про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А №1 від 14.12.2007 та надає нотаріально посвідчену довіреність із чітким зазначенням дій, які доручається виконувати управителю;
-між ТОВ "Артем-банк" (управитель), Управлінням державної охорони України та КП "Житомирбудзамовник" (забудовники) укладено договір відступлення майнових прав від 14.12.2007 №4, згідно з яким забудовник уступає, а управитель приймає на себе право вимоги майнових прав на об`єкт будівництва по договору про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А №1 від 14.12.2007.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність"  інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами. 

Статтею 6 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю"     визначено, що об`єкт управління майном знаходиться в довірчій власності управителя. Управитель є довірчим власником отриманого ним в управління майна. Управитель здійснює управління майном відповідно до Правил фонду та договору управління майном. Майно, набуте управителем у результаті управління, включається до складу отриманого в управління майна. Кошти учасників фондів отримані управителем в управління, відокремлюються від іншого майна управителя, а також від коштів інших фондів.

Виходячи з аналізу наведених норм та обставин, встановлених під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що реалізація житлових та нежитлових приміщень у житловому комплексі по вул. Щербакова, 52 в м. Києві, могла здійснювалась виключно через фонд фінансування будівництва, на підставі укладеного 14.12.2007 між ТОВ "Артем-Банк", як управителем, з однієї сторони та Управлінням державної охорони України і КП "Житомирбудзамовник", як забудовником, з іншої, договору №1 про організацію спорудження об`єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об`єкту по вул. Щербакова, 52 в м. Києві.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріали справи свідчать про те, що дотримуючись вимог ГПК України, переглянувши прийняте місцевим судом рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, надавши належну оцінку доводам сторін і наявним у справі доказам, апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, за відсутності належних і допустимих доказів, встановив наявність одних обставин, які є недоведені (укладання додаткової угоди № 1 від 10.12.2007 та передача майнових прав шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі від 12.12.2011) і, навпаки, при наявності достатньої кількості інших доказів встановив, що інвестування будинку відбулося не через фонд фінансування будівництва.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ст. 300 ГПК України). 

Таким чином, виходячи з аналізу наведених вище норм, встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з огляду на визначені ст.300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів погоджується з апеляційним судом про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011 та викладення її в редакції постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у даній справі.

Аргументи заявника касаційної скарги про те, що апеляційним судом було неправомірно змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 на ту, що не відповідає ні фактичним обставинам справи, ні нормам матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи та не спростовують наведених вище висновків суду апеляційної інстанції. 

При цьому, викладені у касаційній скарзі доводи ліквідатора ПП "Під ключ" Носань Н.С. про існування Додаткової угоди №1 від 10.12.2007 не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки фактично зводяться до незгоди з наданою апеляційним судом оцінкою наявних у матеріалах справи доказів та додаткової перевірки доказів, що в силу вимог ст.300 ГПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Посилання заявника касаційної скарги на те, що судом апеляційної інстанції не  було  враховано правові позиції, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 910/23287/16, постановах Верховного Суду  від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 06.06.2018 у справі №369/7966/16-ц, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку ( п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (постанова Великої палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19).

У справі № 905/1926/16, на яку послався ліквідатор ПП "Під ключ", предметом спору було зобов`язання підписати акт приймання-передачі товару, і Суд дійшов висновку, що вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. 

Натомість у справі, що розглядається, йдеться про визнання недійсним правочину з передачі майна та майнових прав і виключення майна з ліквідаційної маси банкрута.

Отже, правовідносини, у межах яких виник спір, та встановлені судами фактичні обставини у зазначених справах є різними, відтак, правові висновки в них не підлягають врахуванню.

Крім того, стверджуючи про неврахування апеляційним судом у справі, що розглядається, правової позиції Верховного Суду у справі №369/7966/16-ц, заявник касаційної скарги послався на те, що у вказаній справі Верховний Суд виклав усталену правову позицію Європейського суду з прав людини (Seryavin and others v. Ukraine, # 4909/04 від 10.02.2010). При цьому, скаржник наголосив, що вимоги апеляційних скарг ТОВ "Фінансова компанія "Нерухомість-Інвест" та ТОВ "Євростандарт плюс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011 щодо зміни мотивувальної частини рішення таким чином, щоб викласти в рішенні мотивування кожного аргументу сторін, суперечать позиції Європейського суду з прав людини.   Водночас, жодних доводів про неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, ліквідатором ПП "Під ключ" у касаційній скарзі наведено не було.

Разом з тим, посилання скаржника на правові висновки, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 910/23287/16, колегією суддів не розглядаються з огляду на зміст норми п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, якою передбачено врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Водночас, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

З огляду на зазначене, наведені заявником касаційної скарги доводи не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного суду, оскільки вони спростовуються належним чином дослідженими та встановленими судом апеляційної інстанції у справі обставинами, не доводять неправильного застосування норм матеріального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень, допущених судом апеляційної інстанції при розгляді спору у даній справі.

Водночас, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звертає увагу на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, апеляційний господарський  суд у мотивувальній частині постанови зазначив, що погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позову та виключення права вимоги на майнові права на нежитлові приміщення з ліквідаційної маси боржника ПП "Під ключ", проте, вважає, що мотиви рішення та факти, які були встановленні судом першої інстанції, мають бути змінені (з підстав, наведених у постанові).

Натомість, як вбачається з резолютивної частини постанови, суд апеляційної інстанції вирішив питання в частині зміни рішення суду першої інстанції лише в мотивувальній його частині та не вирішив питання щодо резолютивної частини рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011.

За змістом п. 3 ч. 1  ст. 308 ГПК України  суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4  ст. 311 ГПК України).

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку , що оскаржувана апеляційна постанова підлягає зміні шляхом доповнення пункту 2 резолютивної частини та викладення  її резолютивної частини в наступній редакції: "Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови. В решті рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011 залишити без змін."

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ліквідатора Приватного підприємства "Під ключ" Носань Н.С. залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі № 04/01/5026/1089/2011 змінити.

Викласти п. 2 резолютивної частини постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 у справі № 04/01/5026/1089/2011 в наступній редакції: "Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови. В решті рішення Господарського суду Черкаської області від 29.10.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011 залишити без змін."

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                           Ткаченко Н.Г.  
                                                                
Судді                                                                                                     Жуков С.В. 

                                                                                                              Огороднік К.М.