УХВАЛА

10 грудня 2020 року 
Київ
справа №560/3427/18
адміністративне провадження №К/9901/13361/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Желєзного І.В.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву     Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про ухвалення додаткового рішення у справі     №560/3427/18 
за позовом      ОСОБА_1 
до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради
третя особа ОСОБА_2 
про      визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, третя особа ОСОБА_2 , в якому просила: 
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, що виразились у відмові позивачці призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01 вересня 2017 року;
- визнати противним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (оформлене у вигляді повідомлення №7277    від 15.08.2018) про відмову ОСОБА_1 призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01 вересня 2017 року;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради повторно розглянути заяву від 22 вересня 2017 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та винести нове рішення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.11.2018 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, а також протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, оформлене листом №7277 від 15.08.2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям відповідно до поданої нею заяви від 22 вересня 2017 року про надання держаної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.11.2018 залишено без змін. 
За результатами розгляду касаційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради постановою Верховного Суду від 28.10.2020 касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради задоволено. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.11.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
03.11.2020 Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради звернулося до Верховного Суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №560/3427/18, в якій відповідач просить: ухвалити додаткове судове рішення про компенсацію судових витрат Управлінню праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради за рахунок коштів Державного бюджету України, понесених під час розгляду зазначеної справи.
В обґрунтування заявник зазначає, що оскільки судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради в апеляційній та касаційній інстанціях. У відповідності до ст. 252 КАС України вказані обставини, на думку відповідача, є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Розглянувши заяву Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин першої і другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Разом з тим, відповідно до частини другої цієї ж статті, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, правила розподілу судових витрат відрізняються залежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у справі.
Відповідачу, який є суб`єктом владних повноважень, не компенсуються витрати, у тому числі пов`язані зі сплатою судового збору, крім зазначених витрат на доказування, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою.
Враховуючи те, що відповідачем було сплачено 1057,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 102) та 1472,80 грн судового збору за подання касаційної скарги (а.с. 202) та не здійснювалось інших витрат, пов`язаних із залученням свідків та/або проведенням судових експертиз, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації йому, як суб`єкту владних повноважень, судових витрат та, як наслідок, для задоволення його заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі. Наведена правова позиція вже була викладена Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 16.01.2020 у справі №360/4447/18, від 25.06.2020 у справі №480/3452/19, від 25.08.2020 у справі №462/3063/17.
Керуючись статтями 139, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про ухвалення додаткового рішення у справі №560/3427/18 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
І.В. Желєзний 
 А.І. Рибачук ,
Судді Верховного Суду