КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
10 грудня 2020року                                                                                     м. Київ
 
                                                                                   Справа №759/17241/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/14589/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     судді-доповідача:    Соколової В.В.
суддів:                       Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Петренко Н.О. 19 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У жовтні 2020 року позивач  звернувся до суду першої інстанції із вищевказаним позовом, в якому просив визначити режим участі батька, ОСОБА_1 , у спілкуванні та вихованні дочки, ОСОБА_3 , шляхом встановлення зустрічей із дочкою.
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 19 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей - повернуто заявнику.
 
Не погодився із зазначеним судовим рішенням позивач, його представником подано апеляційну скаргу, так як вважає оскаржувану ухвалу незаконною. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, вказуючи на те, що досудове звернення до органів опіки та піклування є обов`язковою передумовою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. Вказує на те, що відповідно до ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. А тому повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов помилково висновку  про те, що досудове звернення до органів  опіки та піклування є обов`язковою передумовою для звернення до суду за захистом своїх прав, що є підставою для скасування ухвали про повернення позову. Враховуючи викладене просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.
 
В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
 
Судом встановлено, що в жовтні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаним позовом, в якому просив визначити режим участі батька, ОСОБА_1 , у спілкуванні та вихованні дочки, ОСОБА_3 , шляхом встановлення зустрічей із дочкою.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 19 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей - повернуто заявнику  (а.с.7). 
 Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що звернення ОСОБА_1 до суду без вжиття заходів досудового врегулювання спору, є передчасним, а тому позов підлягає поверненню.
 
Відповідно до ст. 6 Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно із ч.ч.1,3 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. 
Згідно із п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
За правилами ч.ч.1,3 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.
 
Виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства, звернення особи до органу опіки та піклування за захистом своїх сімейних прав, є правом такої особи, а не обов`язком.  А тому подання позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей з нею не обумовлене необхідністю обов`язкового попереднього звернення за захистом до органу опіки та піклування.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_4 на підставі положень п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції на вказане вище уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов до помилкових висновків про обов`язковість вжиття досудових заходів врегулювання спору, що виник між сторонами.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року -  скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук