ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20893/19                                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року                                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів Степанюка А.Г., Чаку Є.В., секретаря Вінокурової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від             23 червня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В :
Наказом Міністра оборони України «По особовому складу» від 19 листопада 2015 року № 926 з Позивачем укладено Контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію, прийнято на військову службу за контрактом, відряджено до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі для призначення на відповідну посаду зі штатно-посадовою категорією «полковник юстиції».
Наказом Генеральної прокуратури України від 27 листопада 2015 року № 580-вк Позивача зараховано до списків особового складу військової прокуратури Харківського гарнізону та призначено на посаду військового прокурора Харківського гарнізону.
Листом від 12 квітня 2017 року Генеральною прокуратурою України повідомлено Міністра оборони України про організаційні заходи в органах Генеральної прокуратури України, в результаті проведення яких, зокрема Позивач підлягав звільненню з військової служби, а також про відсутність можливості його розміщення в органах Військової прокуратури Генеральної прокуратури України та просила прийняти рішення щодо звільнення Позивача у найкоротший час.
Наказом Міністра оборони України «По особовому складу» від 13 квітня 2017 року №250, зокрема Позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом Генерального прокурора України від 13 квітня 2017 року №419-ц Позивача звільнено з посади військового прокурора Харківського гарнізону сил антитерористичної операції та виключено його зі списків особового складу цієї прокуратури, усіх видів забезпечення з 13 квітня 2017 року; призначено старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаду начальника слідчого відділу управління особливо важливих справ Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України з  14 квітня 2017 року.
Листом Заступника начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Кулика К.Г. від 04 травня 2017 року №14-509вих17 до Відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України направлено зокрема Заяву Позивача щодо передачі до Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України Довідки про невикористану ним відпустку та витяг з послужного списку, для долучення до особової справи.
Заступником начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України Куликом К.Г. Керівнику Генеральної інспекції Уварову В.Г. направлено Рапорт від 13 червня 2017 року, в якому зазначено, що ним 07 червня       2017 року вже було подано Рапорт на ім`я Генерального прокурора щодо проведення службового розслідування за фактом бездіяльності начальника відділу роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, яким у порушення п. 245 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, не направлено до відповідних військових комісаріатів особові справи звільнених з військової служби у запас військових прокурорів, зокрема і Позивача, у зв`язку з чим просив повідомити про результати службового розслідування.
Листом керівника Генеральної інспекції Уварова В.Г. від 03 липня 2017 року          №25/2-1823вн-17 повідомлено ОСОБА_2 , що в Наказі Міністра оборони України від          13 квітня 2017 року №250 міститься ряд неточностей. При цьому, відділом роботи з кадрами Головної військової прокуратури перед керівництвом Міністерства оборони України питання про усунення вказаних у наказі неточностей не ініціювалося. Генеральним прокурором, за наслідками доповіді, вказано керівництву Головної військової прокуратури на необхідність негайної організації пересилки документів персонального обліку (особових справ) до відповідних військових комісаріатів, а також нарахування компенсації за невикористані дні відпустки за 2017 рік.
Листом Генерального прокурора України від 03 липня 2017 року №25/2-1822вн-17, зобов`язано ОСОБА_3 , з метою усунення штучних перешкод для постановлення працівників Генеральної прокуратури України, зокрема, Позивача на військовий облік, негайно організувати виконання дій щодо оформлення документів зі звільнення вказаних працівників з військової служби, зокрема, пересилку документів персонального обліку (особових справ) до відповідних військових комісаріатів та надання до управління           планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України інформації про залишок невикористаної відпустки за 2017 рік. Крім того, запропоновано ініціювати перед Міністерством оборони України необхідність уточнення Наказу від 13 квітня 2017 року №250.
Листом від 26 вересня 2017 року №14-35вих-17 заступником Генерального прокурора повідомлено Міністра оборони України, що Наказ від 13 квітня 2017 року №250 містить описку в частині найменування посад окремих військовослужбовців, найменувань військових комісаріатів до яких направлено останніх, а також строків проходження військової служби, у зв`язку з чим він просить внести відповідні зміни до зазначеного Наказу. Крім того, просить провести розрахунок вислуги років зокрема Позивача з урахуванням положень пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 та направити довідки про проходження військової служби.
Листом Міністерства оборони України від 07 жовтня 2017 року №220/7289 надіслано Генеральній прокуратурі України витяг з Наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 04 жовтня 2017 року №703 щодо внесення змін до Наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 13 квітня 2017 року № 250. Також в Листі зазначено, що обчислення вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям, яких звільнено зазначеним наказом не проводилось у зв`язку з поданими рапортами військовослужбовців про відмову у проведенні підрахунку. Особові справи зазначених військовослужбовців для підрахунку вислуги років до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони             (далі - Департамент) не надавались. Крім того, у зв`язку з тим, що облік особових справ військовослужбовців, яких відряджено до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі, ведеться за місцем проходження служби, надання Департаментом довідки про проходженні військової служби є неможливим. При надходженні особових справ військовослужбовців Департаментом буде проведено відповідний підрахунок вислуги років та сформовано довідки про проходження військової служби.
Позивач, як на підставу задоволення адміністративного позову посилається на те, що він має право на призначення та виплату премії за фактично відпрацьований час, оскільки з 01 по 13 квітня 2017 року працював на посаді військового прокурора Харківського гарнізону сил антитерористичної операції. Крім того, відповідно до статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має право, як військовослужбовець звільнений у запас у зв`язку з проведенням організаційних заходів, на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки на момент звільнення з посади. Також, Позивач, як учасник антитерористичної операції, має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме премії за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року на посаді військового прокурора Харківського гарнізону військової прокуратури сил антитерористичної операції; одноразової грошової допомоги в розмірі          50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки; зобов`язано Офіс Генерального прокурора нарахувати та виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 , звільненому у запас, премію за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року на посаді військового прокурора Харківського гарнізону військової прокуратури сил антитерористичної операції в порядку, передбаченому Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84; компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки; одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 196655,55 грн.; зобов`язано Офіс Генерального прокурора виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 , звільненому у запас, компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні з військової служби за період з 14 квітня 2017 року по 23 червня 2020 року включно, а саме: премії за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року на посаді військового прокурора Харківського гарнізону військової прокуратури сил антитерористичної операції; компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки; одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, - в сумі 1143915,8 грн.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити Позивачу премії за відпрацьований період з 01 квітня по 13 квітня 2017 року, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того, Відповідач в апеляційній скарзі просить судове рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу змінити.
Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Відповідач, як на підставу задоволення апеляційної скарги посилається на те, що оскільки на день встановлення премії заступникам військового прокурора сил антитерористичної операції Позивач не перебував на даній посаді, тому відсутні підстави для нарахування і виплати премії з 01 по 13 квітня 2017 року. Крім того, при звільненні з військової служби військовослужбовець може отримати грошову компенсацію за невикористану відпустку тільки за рік, в якому він звільняється, у зв`язку з чим вимога про виплату компенсації за невикористану щорічну відпустку не ґрунтується на нормах законодавства. Також, Відповідачем зазначено, що розмір одноразової грошової допомоги має бути визначено з місячного грошового забезпечення, а не з середньомісячного.
Згідно з частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
А як зазначено в Постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №826/15594/17 за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у підтвердження правомірності своїх дій щодо непроведення розрахунку вислуги років, розрахунку одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористану відпустку відповідач посилався на рапорт позивача. Проте відповідно до листа за підписом державного секретаря Міністерства оборони України від 7 жовтня 2017 року позивач подав рапорт про відмову у проведенні обчислення вислуги років для призначення пенсії, а не вислуги років для проведення виплат при звільненні з військової служби. 
На час виникнення спірних правовідносин діяло Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, затверджене Наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84, яке визначало умови та порядок преміювання та позбавлення премії прокурорсько-слідчих працівників, військовослужбовців, державних службовців, службовців та робітників прокуратури України.
Відповідно до пункту 1.3 Положення, преміювання працівників органів прокуратури здійснюється щомісячно пропорційно відпрацьованому часу в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилався на те, що згідно з пунктом 1.9 зазначеного Положення, премія не виплачується звільненим в місяці, за який здійснюється преміювання, а оскільки на день встановлення премії заступникам військового прокурора сил антитерористичної операції позивач не перебував на даній посаді, то відсутні підстави для нарахування і виплати премії з 1 по 13 квітня 2017 року.
Проте, відповідно до пункту 1.9 Положення, премія не виплачується працівникам за час відпусток, тимчасової непрацездатності, а також в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться із середньої заробітної плати (службові відрядження, звільнення працівників-донорів від роботи тощо), звільненим з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком тих, які вийшли на пенсію, звільнилися у зв`язку зі вступом на денну форму навчання до аспірантури Національної академії прокуратури України, за станом здоров`я або у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників (пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України), з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»                 (пункт 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України), чи перешли в порядку переведення на іншу роботу. 
Оскільки позивача було звільнено з військової служби та з посади у зв`язку з проведенням організаційних заходів, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правомірного висновку що він має право на щомісячну премію за квітень 2017 року пропорційно відпрацьованому часу у межах фонду преміювання, за відсутності інших підстав для такої невиплати.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року  №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР (надалі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття           8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, Суд зазначає наступне.
Позивач має посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Відповідно до пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (далі також - Постанова №505), грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.
Для обчислення розміру складових грошового забезпечення замість надбавки за класний чин застосовується розмір окладу за військовим званням.
На військовослужбовців військових прокуратур у разі здійснення ними повноважень у районах проведення антитерористичної операції поширюється дія пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (Офіційний вісник України,  2015 р., № 9, ст. 238) у порядку та на умовах, визначених Генеральною прокуратурою України, у межах коштів, передбачених у державному бюджеті для Генеральної прокуратури України.
На момент виникнення спірних правовідносин особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року №24 (далі також - Постанова №24).
Відповідно до пункту 1 Постанови №24, в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.
Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як            3 тис. гривень.
Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).
Вказані положення Постанов №505 та №24 кореспондуються із пунктами 1, 2 розділу XXXII Порядку №260, відповідно до якого військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Згідно з пунктом 1, абзацом 1 пункту 2 статі 15 Закону №2011 пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно наданого відповідачем Розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію Позивача, станом на 13 квітня 2017 року загальна вислуга становить 13 років 05 місяців              06 днів, кількість повних років на вислугу 13.
Отже, слід дійти висновку, що позивачу підлягає нарахуванню одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: а) надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки;            б) надання працівникам творчої відпустки; в) виконання працівниками державних і громадських обов`язків у робочий час; г) переведення працівників на іншу легшу нижчеоплачувану роботу за станом здоров`я; д) переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; е) надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; є) виплати вихідної допомоги; ж) службових відряджень;              з) вимушеного прогулу; и) направлення працівників на обстеження до медичних закладів;            і) звільнення працівників-донорів від роботи; ї) залучення працівників до виконання військових обов`язків; й) тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижчеоплачувану роботу; л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.
Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. 
У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. 
Пунктом 4 Порядку передбачено, зокрема, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства
Судами першої та апеляційної інстанції вірно наголошено на необхідність врахування саме робочих днів при обрахунку середньоденної заробітної плати, оскільки законодавчо в даному випадку не передбачено винятків щодо застосування календарних днів. Відповідачем в свою чергу не спростовано правильність зробленого судами розрахунку.
Таким чином доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у даній справі щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Постанову складено в повному обсязі 06.11.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                               Бабенко К.А.

Судді:                                                                                                                   Степанюк А.Г.

                                                                                                                   Чаку Є.В.