П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1847/20	

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
                                                                                            Дата і місце ухвалення 18.08.2020р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г,
                                        Шевчук О.А.,
за участю секретаря -    Андрушкевич М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів в частинах; поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

19.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївської області №468 від 09.04.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області» в частині накладення на дільничного офіцера поліції сектору превенції Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1  дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 14.04.2020 №200 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) лейтенанта ОСОБА_1 (№0075742), дільничного офіцера поліції сектору превенції Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції; поновити позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з 15.04.2020; стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь позивача суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15.04.2020 по день набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.
Апелянт посилався на те, що відповідачем в ході розгляду справи не було доведено факту порушення ним службової дисципліни. На думку апелянта суд першої інстанції при вирішенні справи фактично прийняв до уваги лише показання дані в судовому засіданні інспекторами патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які і зупиняли транспортний засіб позивача, та які накладали на позивача адміністративне стягнення. Апелянт вказував на те, що рішенням Беразанського районного суду від 14.04.2020 року встановлено відсутність законних підстав зі сторони працівників патрульної поліції на зупинення автомобіля під керуванням позивача та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що свідчить про нещирість показів вказаних свідків. 
Також апелянт вважає, що подані відповідачем докази, а саме відеофайли, не могли бути визнані судом належними доказами, з огляду на їх фрагментарність.
З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.04.2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року в Національній поліції України та має спеціальне звання лейтенант поліції.
26.02.2018 року позивача призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Березанського відділення поліції.
Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області від 09.04.2020 року №468 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП області» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.1, 2, 6, 11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також підривають авторитет Національної поліції України, поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народові України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, п.1, 2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось в порушенні присяги: усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, нехтування всіма правилами поведінки та службової етики, а також у підриванні авторитету Національної поліції України, проявах зневаги до інших поліцейських, невиконання наказів керівництва щодо дотримання службової та транспортної дисципліни поліцейськими, що призвело до складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.126 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи працівника поліції, ступеня його вини, обставин, що обтяжують його відповідальність, а також те, що останній свою провину не визнав, на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до дільничного офіцера поліції сектору превенції Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».
Наказом начальника ГУНП в Миколаївській області від 14.04.2020 року №200 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.6 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Не погоджуючись з вказаними наказами, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:
Судом встановлено, що підставою для прийняття Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області наказу від 09.04.2020 року № 468 стали результати проведення службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП, призначеного наказом ГУ НП в Миколаївській області від 16.03.2020 року № 242.
Так, в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 14.03.2020 року близько 03.30 години, нарядом управління патрульної поліції в Миколаївській області "Корвет-504" у складі інспекторів 1-го взводу 1 роти 2 батальйону УПП лейтенантів поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на службовому автомобілі "Шкода Рапід" н/з 6865, під час патрулювання траси М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" був помічений автомобіль Volkswagen Passat н/з НОМЕР_1 , як у подальшому з`ясовано під керуванням лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою в цивільному одязі та рухався у бік м. Одеси з порушенням Правил дорожнього руху (керування транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами та не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м).
З метою припинення правопорушення, працівниками поліції за допомогою світлових пристроїв (синього та червоного кольору) водію ( ОСОБА_1 ) було подано сигнал та за допомогою гучномовного пристрою наказано зупинитись на узбіччі. Проте, ОСОБА_1 проігнорував законні вимоги працівників поліції та збільшивши швидкість, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, почав втікати. В подальшому, на повороті до с. Рибаківка траси М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» транспортний засіб «Фольцваген Пасат», н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було зупинено, шляхом його блокування. також зазначено, що під час того, коли поліцейські УПП підбігли до транспортного засобу та відкрили двері з боку водія, з салону пішов різкий запах алкоголю. ОСОБА_1 сидячи за кермом автомобілю поводив себе збуджено, висловлюючи нерозуміння його зупинки, при цьому, не хотів виходити з салону та намагався продовжити рух. З мстою недопущення подальшого руху транспортним засобом поліцейські, відповідно до ст.ст. 44, 45 ЗУ «Про Національну поліцію», застосували до ОСОБА_1 фізичну силу та витягли останнього із-за керма автомобіля, після чого, одягли на руки спеціальний засіб кайданки.
У ході спілкування з ОСОБА_1 поліцейськими виявлено, що останній перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя.
Також зазначено, що перебуваючи біля вказаного автомобілю лейтенант поліції ОСОБА_1 , намагаючись уникнути відповідальності та будучи впевненим у своїй безкарності, повідомив інспекторам УПП, що також являється працівником поліції, а саме Березанського ВП. Разом з цим на вимогу надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія, відповів відмовою, при цьому не пояснивши причину. В подальшому, ОСОБА_1 почав поводити себе зухвало та зверхньо по відношенню до працівників УПП говорити, що зовсім не керував вказаним транспортним засобом при цьому, використовував ненормативну лексику у спілкуванні. Намагався зникнути з поля зору працівників УПП та з місця зупинки.
Вказано, що працівники УПП на місці зупинки автомобіля запропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора для вмісту алкоголю у видихаємому повітрі «Drager», або у медичному закладі. Але останній у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, посилаючись на те, що не керував автомобілем таким чином намагаючись уникнути адміністративної відповідальності. Разом з цим, ОСОБА_1 не підтверджував та не заперечував вживання спиртних напоїв. Тобто, ОСОБА_1 будучи впевнений у свої безкарності через належність до поліції, сів за кермо автомобіля напідпитку, наражаючи не тільки себе, а й інших учасників дорожнього руху на небезпеку.
У подальшому, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії БД № 295001 від 14.03.2020 за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП Крім цього, відносно ОСОБА_1 також складено адміністративний протокол серії БД № 286468 за правопорушення,  відповідальність за яке передбачено ст. 122-2 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим серії ДП18 № 329827 за ч 1 ст. 126 КУпАП (не пред`явлення посвідчення водія).
В ході проведення службового розслідування були допитані працівники УПП в Миколаївській області ДПП НПУ лейтенант поліції ОСОБА_2 та лейтенант поліції ОСОБА_3 , які підтвердили вищезазначені події, а також обставини щодо порушення позивачем службової дисципліни. Також в ході проведення службового розслідування були досліджені відеозаписи з нагрудних бодікамер вказаних поліцейських.
У висновку вказано, що під час опитування громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були запрошені патрульними до місця зупинки  автомобіля ОСОБА_6 останні вказали, що ОСОБА_1 мав зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння та вони відчули від нього різкий запах алкоголю з порожнини рота.
Опитана у ході службового розслідування начальник сектору превенції Березанського ВП майор поліції ОСОБА_7 пояснила, що 14.03.2020 року о 03:30 год. їй зателефонував поліцейський СРПП № 4 Березанського ВП капрал поліції ОСОБА_8 та повідомив, що працівники УПП зупинили автомобіль п д керуванням лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який за всіма зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після цього, майор поліції ОСОБА_7 направилась на місце події - траса М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», поворот на с. Рибаківка. На місці події перебували працівники УПП та лейтенант поліції ОСОБА_1 , який знаходився з явними ознаками алкогольного спяніння та зі слів поліцейських керував власним транспортним засобом марки «Фольцваген Пасат». ОСОБА_9 працівниками УПП було складено адміністративні матеріали за порушення Правил дорожнього руху.
Опитані у ході службового розслідування поліцейський СРПП №3 Березанського ВП старший сержант поліції ОСОБА_10 та поліцейський СРПП №4 Березанського ВП капрал поліції ОСОБА_8 , які також перебували на місце події, зазначили, що ОСОБА_1 візуально перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (млява мова, хитка хода).
У висновку службового розслідування комісія посилалась на те, що відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасник дорожнього руху зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Такі дії, як негідна поведінка в позаслужбовий час та керування транспортним засобом напідпитку з боку ОСОБА_1 негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають довіру населення до поліцейських.
Також вказано, що адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП було складено відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою останнього від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не у зв`язку із доведеним фактом перебування останнього в такому стані.
Зазначені дії: не виконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, ненадання на вимогу поліцейського посвідчення водія, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, кваліфіковані дисциплінарною комісією як порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги на вірність Українському народові, Правил етичної поведінки поліцейських.
Дослідивши правомірність оскаржуваних позивачем наказів Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:
Відповідно до статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною першою статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Пункти 1, 2, 3, 9, 10, 11, 13 частини 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, зобов`язують поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено види відповідальності поліцейських. Так, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Вказаною статтею визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватись до поліцейських, одним з яких є, зокрема, звільнення із служби в поліції.
Згідно ст. 14 Дисциплінарного статуту, для своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, проводиться службове розслідування.
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до пунктів 1-3 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.
Відповідно до положень пунктів 13-14 розділу V Порядку № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.
У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.
Відповідно до пункту 2 розділу V Порядку № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Згідно з п. 1 розділу VІІ Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (ч. 7 ст. 19).
Відповідно до ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
В ході розгляду справи встановлено, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування, затверджений начальником ГУНП в Миколаївській області 08.04.2020 року, згідно якого за наслідками проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було підтверджено факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.1, 2, 6, 11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також підривають авторитет Національної поліції України, поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народові України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, п.1, 2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось в порушенні присяги: усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, нехтування всіма правилами поведінки та службової етики, а також у підриванні авторитету Національної поліції України, проявах зневаги до інших поліцейських, невиконання наказів керівництва щодо дотримання службової та транспортної дисципліни поліцейськими, що призвело до складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.126 КУпАП
Заперечуючи проти наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач посилався на те, що ним будь-яких порушень вимог чинних нормативно-правових актів не допущено,  а висновок дисциплінарної  комісії є безпідставним та необґрунтованим.
Позивач посилався на те, що 14.04.2020 року Березанським районним судом Миколаївської області, за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУАП, дійшов висновку про недоведеність наявності у діях позивача  складу цих адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що в його діях були відсутні ознаки дисциплінарного проступку.
Позивач стверджує, що в основу оскаржуваних наказів про звільнення покладені висновки про, які не знайшли свого підтвердження, про що свідчить постанова Березанським районним судом Миколаївської області  від 14.04.2020 року, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що такі твердження позивача є безпідставним, оскільки діяння позивача, які мали ознаки адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були предметом розгляду у справі № 469/215/20, не є тотожними із діяннями, які мають ознаки дисциплінарних проступків і були підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення.
Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.
Крім того, суд у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики.
Аналогічна правова позиція у спорі з подібними правовідносинами висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 800/531/17.
Отже, для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції України, прояви зневаги до інших поліцейських, необхідно установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника поліції, зашкодила репутації працівника поліції та авторитету Національної поліції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно доведеності відповідачем факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку та обґрунтованості висновків дисциплінарної комісії щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Так, відповідачем до матеріалів справи було долучено письмові пояснення начальника сектору превенції Березанського ВП майора поліції ОСОБА_7 , поліцейського СРПП №4 Березанського ВП капрала поліції ОСОБА_8 , поліцейського СРПП №3 Березанського ВП старшого сержанта поліції Ворони А.А., пояснення гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Крім того, було долучено до справи відеозаписи з нагрудних бодікамер працівники УПП в Миколаївській області ДПП НПУ лейтенанта поліції ОСОБА_11 та лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Крім того, у  судовому засіданні суду першої інстанції було  допитано в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 .
Опитані працівники УПП в Миколаївській області ДПП НПУ лейтенант поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_3 підтвердили, що автомобіль під керуванням позивача не зупинився на їх вимогу, збільшив швидкість та вони були вимушені його переслідувати. Автомобіль зупинився лише після його блокування. Після зупинки автомобіля було з`ясовано, що ним керував дільничний офіцер Березанського ВП Тоток Є.О., який,  повідомивши інформацію, що він є поліцейським, не надав посвідчення водія. Також, позивач заперечував той факт, що він керував автомобілем та відмовився від проходження медичного огляду до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 нічого не змогли пояснити про обставини зупинки, переслідування та первинних пояснень позивача, оскільки вони прибули на місце пригоди вже значно пізніше, після зупинення автомобіля. Щодо стану позивача під час подій 14.03.2020 року свідки надали суперечливі пояснення,  оскільки під час службового розслідування вони пояснювали, що позивач, на їх думку, був у стані сп`яніння, а під час допиту в суді - заперечили цей факт.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що зазначені протиріччя не впливають на оцінку правомірності оскаржуваних наказів, з огляду на те, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не був факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння. 
В свою чергу, з досліджених відеофайлів « 20200314080144000042», « 20200314080245000046» судом встановлено, що під час подій 14.03.2020 року на вимогу патрульних поліцейських до позивача надати документи, що посвідчують його особу, останній вказані документи не надав.
Крім того, з відеофайлів « 20200314080409000054», « 20200314080519000064» та « 20200314080434000061» встановлено, що позивач заперечував факт керування  транспортним засобом та зазначив, що документи у нього відсутні.
У відеофайлі « 20200314080531000066» міститься запис, на якому зафіксовано момент пропозиції патрульним поліцейських позивачу, у присутності двох свідків, пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. На зазначену пропозицію позивач відповідає відмовою, також він повторює свою відмову на уточнююче запитання патрульного поліцейського. Відмова позивача від проходження огляду на стан сп`яніння супроводжується поясненням ним, що він не керував транспортним засобом.
В свою чергу, в подальшому, під час розгляду Березанським районним судом Миколаївської області протоколу про адміністративне правопорушення та в судовому засіданні по цій справі позивач вже не заперечував факт того, що керував транспортним засобом саме він.
Суд першої інстанції вірно встановив, що відеозаписами, зробленими з відеорегістраторів патрульних поліцейських, зафіксовано: 1) відмову позивача від проходження медичного огляду на стан сп`яніння; 2) відмову позивача надати поліцейським посвідчення водія; 3) заперечення позивачем того, що саме він керував транспортним засобом; 4) невиконання вимог патрульних поліцейських про зупинку автомобіля.
Наявні відеозаписи узгоджуються з поясненнями поліцейських ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .
Таким чином, наданими відповідачем доказами та показами свідків підтверджено факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно відхилення доводів позивача про неналежність відеофайлів як доказів по справі, через їх фрагментарність. Суд вірно зазначив, що небезперервність наданого відеозапису не спростовує встановлених фактів відмови позивача виконати законні вимоги поліцейських та надання їм неправдивих пояснень.
Відповідно до п.п.6, 11 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, поліцейський зобов`язаний утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вже зазначалось вище, в ході розгляду даної справи було підтверджено факт недотримання позивачем вказаних вимог чинного законодавства, а також ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», а також вчинення дій, які грубо порушують правила етичної поведінки поліцейських та які підривають авторитет Національної поліції України.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що наявність постанови Березанського районного суду Миколаївської області від 14.04.2020 року не спростовує факту допущення позивачем дисциплінарного проступку, а свідчить саме про висновок суду про відсутність в його діях ознак адміністративного проступку. 
Посилання позивача на порушення порядку проведення службового розслідування також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду жданої справи. Так, позивач посилався на те, що в ході службового розслідування у нього не відбирались пояснення, що є грубим порушенням порядку проведення службового розслідування. Однак, вказані доводи спростовуються поясненнями відповідача стосовно відмови самого позивача від надання будь-яких пояснень в рамках проведення службового розслідування, а також наявним в матеріалах справи Актом про відмову надати пояснення від 17.03.2020 року, яким зафіксовано відмову позивача надати пояснення під час службового розслідування.
Зазначену відмову підтвердив і сам позивач у своїх поясненнях суду, аргументувавши це плохим станом здоров`я після побиття патрульними поліцейськими.
Суд вірно зазначив, що відмова позивача від надання пояснень під час проведення службового розслідування не впливає на легітимність висновків дисциплінарної комісії.
Враховуючи все вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що порушень порядку проведення службового розслідування в ході розгляду справи не встановлено, а дії позивача правильно кваліфіковано дисциплінарною комісією як вчинення дисциплінарного проступку.
Таким чином, оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 09.04.2020 №468 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності вигляді звільнення зі служби, а також від 14.04.2020 року №200 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) прийняті відповідачем правомірно, на підставі чинного законодавства, у межах наданих повноважень, а тому скасуванню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Ч. 6 ст. 12 КАС України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо  прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук