ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року 
м. Київ
Справа №  873/64/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.; 
за участю представників: 
ПП «ПСП Аметист» -  адвоката Шевчука В.О. (ордер серії ВК № 100439),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства "ПСП" Аметист" 
на ухвалу    Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 
у справі № 873/64/20
за заявою Приватного підприємства "ПСП" Аметист" 
про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 07.04.2020 у третейській справі   № 06/09-2020
за позовом Приватного акціонерного товариства   "Лебединський насіннєвий завод"
до    Приватного підприємства    " ПСП" Аметист"
про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог
25.10.2018 між Приватним акціонерним товариством   "Лебединський насіннєвий завод" (далі - ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод", позивач) та Приватним підприємством      "ПСП" Аметист" (далі - ПП "ПСП "Аметист", відповідач)   був укладений договір поставки № Д-ВА-19-00040.

Відповідно до п. 10. 2. вказаного договору на вимогу будь-якої зі Сторін, спір по даному договору, може бути переданий на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник". Сторони погодили, що норми даного пункту Договору є третейською угодою у вигляді третейського застереження, і погоджують передачу будь-якого спору, що може виникнути по даному договору або в зв`язку з ним, на розгляд третейського суду за бажанням будь-якої зі сторін. Сторони погоджуються з тим, що в процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватись Регламент Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник", а розгляд спорів буде здійснюватися одноособово суддею Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник" Стадником Павлом Вікторовичем, а за відсутності можливості розгляду спору зазначеним суддею - будь-яким суддею Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник", призначеним його головою.

Згідно з п.п. 12.1 та 12.2 договору поставки від 25.10.2010 № Д-ВА-19-00040, договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами, дата якого зазначена в преамбулі Договору, та діє до 31.12.2019, а в частині невиконаних зобов`язань, які виникли - протягом дії цього договору, до повного їх виконання сторонами. Закінчення дії договору не звільняє сторони від обов`язку погашення своїх грошових зобов`язань та відповідальності за порушення умов цього договору.

ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод" звернулось до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" з позовом до ПП "ПСП "Аметист" про стягнення боргу за договором поставки від 25.10.2010 № Д-ВА-19-00040 у розмірі 1   889   604,08 грн.

Рішенням Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник"      від 07.04.2020 у третейській справі № 06/09-2020, крім іншого, позов ПрАТ   "Лебединський насіннєвий завод" до ПП "ПСП "Аметист" про стягнення заборгованості задоволено.

16.06.2020 ПП "ПСП "Аметист" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 07.04.2020 у третейській справі № 06/09-2020.

Підставою для скасування рішення третейського суду зазначало:
- Черкаським обласним постійно діючим третейським судом при Корпорації "Радник"      не було належним чином повідомлено відповідача про слухання справи, ухвала про відкриття провадження від 20.03.2020 на адресу відповідача не надходила;
- оскаржуване рішення постановлено неповноважним складом суду, оскільки після закінчення терміну дії договору поставки від 25.10.2010 №Д-ВА-19-00040 припиняється дія третейського застереження, викладеного в п. 10.2. договору;
- вимога про виконання умов договору, після закінчення терміну його дії, як того вимагає частина 2 статті 530 ЦК України, на адресу відповідача не надсилалась. 

Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2020 у задоволенні заяви ПП "ПСП "Аметист" про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 07.04.2020 у третейській справі №06/09-2020 відмовлено. Рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 07.04.2020 у третейській справі № 06/09-2020 залишено без змін.

Ухвала  мотивована відсутністю визначених положеннями статті 350 ГПК України підстав для скасування рішення третейського суду у даній справі, оскільки доводи заявника про неповідомлення належним чином про розгляд справи у третейському суді спростовуються матеріалами справи; а припинення дії договору не припиняє дії третейського застереження та не позбавляє сторони права на звернення до третейського суду з питань, які обумовлені таким третейським застереженням.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПП "ПСП "Аметист" посилаючись на порушення Північним апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить Верховний Суд, як суд апеляційної інстанції, скасувати ухвалу    Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі № 873/64/20, прийняти нове рішення, яким заяву про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 07.04.2020 у третейській справі № 06/09-2020 задоволити повністю.

В обґрунтування доводів посилається на порушення частини 1 статті 234 та частини 4 статті 236 ГПК України, оскільки  в оскаржувану ухвалу суду не внесено відомостей про особу - представника ПП "ПСП "Аметист", який брав участь в судовому засідання в режимі відеоконференції; судом недотримано форми витребування третейської справи.

Скаржник вказує, що апеляційний господарський суд не надав оцінки доводам відповідача, викладеним в поданій заяві та підтриманій його представником в судовому засіданні, а саме: що регламент Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" не був частиною договору поставки та не надавався відповідачу для ознайомлення під час підписання договору;  що відбулася пролонгація дії не всього договору, а тільки його частини щодо заборгованості за ним, а тому позов поданий до третейського суду після закінчення дії третейського застереження; що судом не досліджено можливості відповідача прибути  в судове засідання третейського суду, при умові, що про час і місце розгляду справи відповідача не повідомлялось.

Доводи інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходило.    

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду

Оцінивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи та правильність застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини другої статті 24 ГПК України (в редакції з 15.12.2017) справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

Частиною другої статті 25 ГПК України,  передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Отже, з 15.12.2017 Верховний Суд є судом апеляційної інстанції, який переглядає в апеляційному порядку судові рішення у тих справах, які апеляційні суди з 15.12.2017 розглядають як суди першої інстанції, зокрема справи щодо оскарження рішень третейських судів.

Частиною третьою, четвертою статті 349 ГПК України передбачено, що при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 350 цього Кодексу.

Відповідно до статті 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:
1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
3) третейську угоду визнано судом недійсною;
4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Скасування господарським судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення містить стаття 51 Закону України "Про третейські суди".

Верховний Суд звертає увагу, що перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону (частина перша статті 5 Закону України "Про третейські суди").

Відповідно до абз. 4 частини першої статті 2 Закону України "Про третейські суди" третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Частинами першою, четвертою-шостою статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом, відповідно до п. 10. 2 договору поставки від 25.10.2018 № Д-ВА-19-00040, укладеного між позивачем та відповідачем,  на вимогу будь-якої зі сторін, спір по даному договору, може бути переданий на вирішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації "Радник". Сторони погодили, що норми даного пункту договору є третейською угодою у вигляді третейського застереження, і погоджують передачу будь-якого спору, що може виникнути по даному договору або в зв`язку з ним, на розгляд третейського суду за бажанням будь-якої зі сторін. Сторони погоджуються з тим, що в процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватись Регламент Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації «Радник», а розгляд спорів буде здійснюватися одноособово суддею Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації «Радник» Стадником Павлом Вікторовичем, а за відсутності можливості розгляду спору зазначеним суддею - будь-яким суддею Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при корпорації «Радник», призначеним його головою.

Як вбачається з матеріалів третейської справи № 06/09-20 та рішення третейського суду від 07.04.2020, спір у вказаній третейській справі стосується виконання договору поставки № Д-ВА-19-00040 від 25.10.2010 та специфікацій №1, № 2 до нього.

В апеляційній скарзі ПП "ПСП "Аметист" стверджує, що позивач звернувся до третейського суду поза межами дії договору в частині третейського застереження, оскільки  у зв`язку із пролонгаціє договору лише в частині щодо заборгованості за ним, втратили силу пункт 10.2 щодо третейського застереження, тому позов поданий до третейського суду після закінчення дії третейського застереження. 

Оцінюючи цей довід апеляційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Системний аналіз статей 530, 599 610, 612, 629, 631 ЦК України дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.05.2020 у справі №  910/9167/19. 

Відповідно до частини третьої статті 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 28.08.2018 у справі № 906/493/16 дійшла висновку про те, що господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди.

Окрім того, предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.10.2018 в справі №910/8961/17.

Таким чином, з моменту укладання договору між сторонами діє третейське застереження, що визначає певний порядок розгляду спорів, що витікають з договору між сторонами, а припинення дії договору не припиняє зобов`язання щодо повної оплати та дії третейського застереження та не позбавляє сторони права на звернення до третейського суду з питань, які обумовлені таким третейським застереженням. 

Аналогічна правова позиція підтверджується  усталеною практикою Верховного Суду з вирішення подібних спорів, викладеною у постановах від 12.08.2019 у справі №   876/7/19, від 19.05.2020      у справі №      873/94/19, від 21.09.2020 у справі №873/58/20.

Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком апеляційного господарського суду, що рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 07.04.2020 прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, а також цим рішенням не вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди.

Колегія суддів звертає увагу, що зміст третейського застереження (п.п.10.1 - 10.3 договору) містить вказівку про конкретний третейський суд - Черкаський обласний постійно діючий третейський суд при Корпорації "Радник", і що в процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватись Регламент даного суду. Третейська угода укладена в письмовій формі, підписана сторонами, скріплена печатками.

Вказане свідчить, що сторони  були обізнані із застосуванням Регламенту Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" під час вирішення  спору, і останні з ним погодились шляхом проставляння підпису на договорі. 

Водночас, судова колегія зауважує, що спір відносно добровільних дій сторін з укладання третейської угоди відсутній, доказів визнання недійсною третейської угоди сторонами надано не було.

Стосовно аргументів скаржника з приводу неповідомлення його третейським судом належним чином про місце та час третейського розгляду, чим було обмежено у доступі до правосуддя,  Верховний Суд зазначає таке.

Приписами статті 51 Закону України "Про третейські суди" і статті 350 ГПК України не передбачено такої підстави для оскарження та скасування рішення третейського суду, як  неповідомлення  ним  належним  чином  особи, яка  брала   участь у справі, про місце та час третейського розгляду. Пункт 5 частини третьої статті 51 названого Закону (та, відповідно пункт 5 частини другої статті 350 Господарського процесуального кодексу України) визначають як підставу для такого оскарження та скасування вирішення третейським судом питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі. 

Склад учасників третейського розгляду визначено статтею 34 Закону України "Про третейські суди", відповідно до частини першої якої учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Тим часом, як вбачається з матеріалів третейської справи № 06/09-2020 ПП "ПСП "Аметист" (відповідач) та ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод" (позивач) були учасниками справи, а тому положення вказаних норм до спірних правовідносин не застосовуються. 
Таким чином, доводи ПП "ПСП "Аметист" про вирішення третейським судом питання про права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, не знайшли свого підтвердження, а тому відхиляються Верховним Судом. 

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 876/16/19, від 07.04.2020 у справі № 873/5/20, від 20.08.2020 у справі  № 870/56/20.

Безпідставними є доводи скаржника про неналежне повідомлення його про розгляд справи в третейському суді, а відтак і на порушення права на "доступ до суду", оскільки спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів третейської справи № 06/09-2020 вбачається, що Черкаським обласним постійно діючим третейським судом при Корпорації "Радник" було повідомлено ПП "ПСП "Аметист" про час та місце розгляду третейського спору за місцем реєстрації, а саме: 47875, Тернопільська область, Підволочинський район, с. Полупанівка, пров.Бригадний, б.2, шляхом надсилання відповідної ухвали про відкриття провадження від 20.03.2020 рекомендованим повідомленням. 

26.03.2020 представником ПП "ПСП "Аметист" 26.03.2020 отримано ухвалу Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" про відкриття провадження від 20.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, оригінал якого міститься в матеріалах третейської справи № 06/09-2020. Таким чином, третейським судом дотримано і вимоги Закону України "Про третейські суди", і положення Регламенту третейського суду.

При цьому у таких випадках  Європейський суд з прав людини вважає, що не має з боку держави порушення права на справедливий суд.

Так, в абзаці 3 п. 30 рішення ЄСПЛ від 12.12.1983 у справі "Bramelid and Malmstrцm v. Sweden" зазначено, що …Комісія [Європейська комісія з прав людини] відзначає, що між добровільним та обов`язковим арбітражем слід зробити різницю. Зазвичай не виникає проблем із застосуванням статті 6 [Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод] у випадку добровільного арбітражу. Якщо, з іншої сторони, арбітраж є обов`язковим у силу вимоги закону, як у цьому разі, сторони не мають іншої опції, окрім передачі справи на вирішення Арбітражної ради, тож рада повинна забезпечити гарантії, викладені у статті 6 [Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод].  

Враховуючи викладене, оскільки ПП "ПСП "Аметист" не доведено наявність підстав для скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації "Радник" від 07.04.2020 у третейській справі № 06/09-20 у відповідності до положень статті 350 ГПК України та статті 51 Закону України "Про третейські суди", як і не встановлено таких підстав апеляційним господарським судом та Верховним Судом, колегія суддів погоджується із висновками Північного апеляційного господарського суду про відмову в задоволенні заяви ПП "ПСП "Аметист".

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог частини 1 статті 234 та частини 4 статті 236 ГПК України щодо не внесення відомостей про особу - представника ПП "ПСП "Аметист", який брав участь в судовому засідання в режимі відеоконференції; недотримано форми витребування третейської справи не визначені як  підстави скасування оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду, крім того, спростовуються матеріалами справи.

Так, відомості про представника ПП "ПСП "Аметист", який брав участь в судовому засідання 12.08.2020 - Шевчука В.О. (ордер серії ВК № 108744 від 12.08.2020)  внесені до протоколу судового засідання від 12.08.2020 (а.с. 91), зауважень до якого матеріали справи не містять.

Щодо форми витребування справи Суд зазначає, що третейська справа № 06/09-2020 витребувана Північним апеляційним господарським судом з Черкаського  обласного постійно діючого третейського суду Корпорації" Радник"  ухвалою від 22.06.2020 (п. 3) про відкриття провадження у справі №   873/64/20, копія якої направлялась відповідачу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Висновки щодо застосування норми права.
Перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду визначений положеннями статті 350 Господарського процесуального кодексу України та статті 51 Закону України "Про третейські суди", є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому, положеннями зазначених норм не передбачено такої підстави для оскарження та скасування рішення третейського суду, як неповідомлення ним належним чином особи, яка брала участь у справі, про місце та час третейського розгляду, а  припинення дії договору не припиняє дії третейського застереження і не позбавляє сторони права на звернення до третейського суду з питань, обумовлених таким третейським застереженням.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Частиною першою статті 269 ГПК України передбачено, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала апеляційного господарського суду у справі прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 275, статтею 276 ГПК України, апеляційна скарга ПП "ПСП" Аметист"  підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі ухвала Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 - залишенню без змін.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 253, 269, 275, 276, 282  Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,  - 
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ПСП "Аметист"  залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі №873/64/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                                 Огороднік К.М.
Судді                                                                                                          Жуков С.В.                                                                                                                            Пєсков В.Г.