22-ц/804/2867/20 
                                                                                264/1146/18 
                                               
Єдиний унікальний номер 264/1146/18
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/2867/20

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

18 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Попової С.А., Лопатіної М.Ю.
      за участю секретаря Грішко С.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення управління  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року у складі суду Шиян В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського відділення управління  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа Обласний центр медико-санітарної експертизи про встановлення факту дійсності документів та спонукання виконати певні дії, -
в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
06 березня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Маріупольського міського відділення управління  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області(надалі Маріупольське МВ УВДФСС), третя особа Обласний центр медико-санітарної експертизи про встановлення факту дійсності документів та спонукання виконати певні дії.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку помер її чоловік ОСОБА_2 , який тривалий час тяжко хворів внаслідок отриманих професійних захворювань. Вказане було підтверджено довідкою МСЕК серії ДОН-05 № 145928, виписками актів обстеження МСЕК №065285 від 01.02.2007 року, МСЕК №145928, виписками з історії хвороби №1629, № 9189 ОКБПЗ, висновком ВЕК №4267 від 27.12.2006 року, та іншими медичними документами. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 28 вересня 2016 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 , яка настала внаслідок хронічної серцевої недостатності та хронічного обструктивного захворювання легенів. Маріупольське МВ УВДФСС відмовило у встановленні факту причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з професійними захворюваннями, так як докази які це підтверджують були видані установами на території тимчасово непідконтрольній українській владі. Встановлення  причинного зв`язку між смертю та професійним захворюванням необхідне позивачу для отримання страхових виплат. Просила встановити факт дійсності Акту судово-медичного обстеження №2354, виданого Донецьким судово-медичним моргом «бюро судово-медичної експертизи» та Висновку №85 від 12.10.2016р. Консультативної комісії Республіканського бюро судово-медичної експертизи МЗ ДНР та зобов`язати Маріупольське МВ УВДФСС видати їй направлення на МСЕК для встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з отриманим ним професійним захворюванням.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт дійсності Акту содово-медичного обстеження № 2354, виданого Донецьким судово-медичним моргом «бюро судово-медичної експертизи» та Висновку № 85 від 12 жовтня 2016 року, консультативної комісії. Зобов`язано Маріупольське МВ УВДФСС, надати ОСОБА_1 направлення на МСЕК для встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з отриманим ним професійним захворюванням: хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології.
Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2020 року, доповнено резолютивну частину рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року четвертим абзацом наступного змісту: «Стягнути з Маріупольського МВ УВДФСС на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.»
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Акт судово- медичного обстеження №2354, виданий Донецьким судово-медичним моргом «бюро судово-медичної експертизи» та Висновок №85 від 12.10.2016р. консультативної комісії, з встановлення причини смерті, підтверджується іншими численними медичними документами та висновками МСЕК, виданими на території України, а також з того, що іншим способом позивачка ОСОБА_1 не може захисти свої права передбачені Конституцією України
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з даним рішенням, відповідач Маріупольське МВ УВДФСС подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлюватися можуть лише факти як подія, проте, встановлення факту дійсності документів виданих на непідконтрольній території жодним нормативно-правовим актом не передбачено, як України так і міжнародними актами, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією. Вимога про встановлення причинно-наслідкового зв`язку між фактом смерті ОСОБА_2 з його професійним захворюванням, позивачкою – ОСОБА_1 не заявлялася та судом не розглядалася. Від судової експертизи позивачка відмовилася та до спеціальних експертних установ не зверталася. Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 після встановлення факту дійсності документів, виданих на окупованій території та видачі направлення на МСЕК матиме право на страхові виплати є передчасним, та виходить за межі позовних вимог, Фонд заперечує наявність права у ОСОБА_1 на отримання страхових виплат. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Представник відповідача ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити. 
Представник позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Позивачка ОСОБА_1 та представник третьої особи Обласного центру МСЕ в суд апеляційної інстанції не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено повно, проте висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Згідно свідоцтва про шлюб виданого 8 липня 1976 року Відділом РАГСа Київського району міста Донецька, позивачка є дружиною ОСОБА_2 ( а.с.12)
Згідно довідки № 145928 та довідки № 065285 від 1 лютого 2007 року, Обласної МСЕК № 5, ОСОБА_2 безстроково встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням та визначено ступінь стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 70%. ( а.с.20, 21) 
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 28 вересня 2016 року, встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , зареєстрованого в місті Донецьку, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина смерті – хронічна серцева недостатність, хронічне обструктивне захворювання легенів, місце смерті – Донецьк. (а.с.17)
Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції.
Позивачка ОСОБА_1 зверталася до Маріупольського МВ УВДФСС із клопотанням про надання направлення на МСЕК для встановлення причинного зв`язку смерті померлого ОСОБА_2 з професійним захворюванням, проте їй було відмовлено внаслідок того, що документи, які підтверджували вказану обставину були  видані на не підконтрольній Україні території, а тому не можуть вважатися чинними. (а.с.29)
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Донецьк з 17 березня 2015 року та на сьогодні є тимчасово окупованою територією.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, чинним на тепе6рішній час, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Рішенням РНБО від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пунктом 1 якого доведено до відома громадян України, що будь які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 02 листопада  2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють всупереч  Конституції України.
Позивачка звертаючись до суду просила визнати дійсними документи видані установами підпорядкованими  МОЗ ДНР, які були створені у порядку, не передбаченому законом України.
Посилання  суду першої інстанції в рішенні про задоволення позовних вимог на існування так званих «намібійських винятків»,  у практиці Міжнародного суду ООН стосовно визнання документів виданих окупаційною владою, якщо їх невизнання  веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, та задоволення позову з цих підстав є недоречним. 
Мова  у так званих «намібійських винятках» йде про визнання документу, зміст якого полягає в односторонньому добровільному акті держави, у якому вона прямо або побічно заявляє про те, що погоджується зі змістом певного документу необхідного для встановлення конкретного факту, такого як наприклад: народження або смерть. Обов`язку визнання не існує, це право держави.
Проте в даному випадку позивачка просить визнати «дійсними» документи видані установами на непідконтрольній території України. Поняття  «визнання» та «дійсність» не є тотожними. 
Вимога про встановлення факту дійсності акту судово-медичного обстеження це намагання за допомогою рішення суду надати йому властивостей документу.
Документи (згідно Наукових записок НаУ ОА)  є засобами свідчення, доведення певних фактів і тому мають велике правове значення. Вони широко використовуються у повсякденній діяльності людей. Як носії інформації документи сприяють поліпшенню внутрішньої організації підприємств, установ, служать підставою для прийняття рішень тощо. Документ є засобом не тільки фіксації юридичних фактів, відносин, а й управління соціальною діяльністю.
Діючим законодавством не передбачено порядок встановлення факту  дійсності документів виданих на непідконтрольній території.
З огляду на вказане рішення суду першої інстанції не ґрунтується на положеннях вище зазначених нормативних актів, а тому підлягає скасуванню.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту дійсності акту судово-медичного обстеження слід відмовити з вище наведених підстав.
Не підлягають задоволенню і вимоги позивача  про зобов`язання відповідача видати направлення на МСЕК для встановлення причинного зв`язку смерті її чоловіка з професійним захворюванням, бо вказані вимоги є опосередкованими від встановлення факту дійсності акту судово-медичного обстеження. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є обґрунтованими. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням  вимог чинного законодавства та повинно бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи  на новий розгляд  змінює рішення  або ухвалює нове, цей суд відповідно  змінює розподіл судових витрат.
Позивачку  ОСОБА_1 ухвалою Іллічівського районного суду  від 12.03.2018 року було звільнено від сплати судового збору. Внаслідок задоволення позову ОСОБА_1 з відповідача на користь держави додатковим рішенням було стягнуто судовий збір в сумі 704,80грн. Оскільки колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків про необхідність скасування рішення суду першої інстанції то вказане стосується  і додаткового рішення. 
Повний текст постанови виготовлено 23 листопада 2020 року.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення управління  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського міського відділення управління  виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа Обласний центр медико-санітарної експертизи про встановлення факту дійсності документів та спонукання виконати певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         С.А. Попова

          М.Ю. Лопатіна