22-ц/804/576/20 
                                                                                242/2788/15-ц 

П О С Т А Н О В А
І м е н е м    У к р а ї н и

26 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого  Мироненко І.П.
          суддів:            Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.       
                      за участі  секретаря  Сікори М.М.
сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Централ Капітал» (правонаступник ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна»);
відповідач - ОСОБА_1 ; 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року, постановлене у складі судді  Пирогова Л.В., 

в с т а н о в и в:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2015 року позивач ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «АСИ-ОЙЛ» про стягнення заборгованості. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року в розмірі 1 924 950,37 доларів США, що станом на 11 червня 2015 року за офіційним курсом НБУ складає 40 719 110,45 грн., а також судові витрати у розмірі 3654,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 жовтня 2012 року між позивачем та ТОВ «АСИ-ОЙЛ» укладено кредитний договір №033-08-12 (з подальшими змінами), відповідно до якого позичальнику відкрито кредитну лінію в розмірі 2 400 000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки 9% (з дати укладання та до 04 жовтня 2013 року) та 10% (з 05 жовтня 2013 року по дату повного виконання зобов`язань) та поверненням до 04 жовтня 2017 року. Позичальником порушено умови повернення заборгованості за кредитом та станом на 11 червня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором складає 1 924 950,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (станом на 11 червня 2015 року) складає 40 719 110,45 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою кредиту -  1 732 505,68 доларів США (за офіційним курсом НБУ складає 36 648 264,38 грн.), заборгованість за відсотками за користування кредитом 5603,56 доларів США (за офіційним курсом НБУ складає 118 533,95 грн.), прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 157 751,69 доларів США (за офіційним курсом НБУ складає 3336 973,56 грн.), пеня за період з 08 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року - 615 338,56 грн. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір поруки №033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, відповідно до якого відповідач зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Оскільки ОСОБА_1 є солідарним боржником разом із ТОВ «АСИ-ОЙЛ» по зобов`язанням за кредитним договором, у позивача виникло право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості з останнього.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року, з урахуванням ухвали суду про виправлення описок, позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» заборгованість за кредитним договором №033-08-12 від 05 лютого 2012 року  у розмірі 1 924 950,37 доларів США, що станом на 11 червня 2015 року за офіційним курсом НБУ складає 40 719 110,45 грн. та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року залишена без задоволення, оскільки не надані належні та допустимі докази які б стали підставою для скасування заочного рішення суду. 

Надходження апеляційної скарги до апеляційної інстанції та її короткий зміст
03 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла цивільна справа з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року. Після усунення недоліків ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження.
В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду позовної заяви, що стало наслідком позбавлення його можливості реалізувати свої процесуальні права при розгляді даної справи по суті позовних вимог.
Вимоги кредитора щодо невиконання боржником (ТОВ «АСИ-ОЙЛ») боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року є надуманими та передчасними. Строк виконання боргових зобов`язань є таким, що не настав. До 2014 року боржник сумлінно виконував свої боргові зобов`язання перед кредитором. Судом не було досліджене питання наявності у банка права вимагати дострокового повернення кредитних коштів. 
Внаслідок бойових дій  на території Донецької та Луганської області унеможливлено ведення ТОВ «АСИ-ОЙЛ» господарської діяльності. Пунктом 4.4 Кредитного договору визначено відповідальність сторін у випадку безпосереднього впливу обставин непереборної сили. На виконання даного пункту, боржник звернувся до Торгово-промислової палати України та отримав сертифікат, що відповідно до положень кредитного договору та ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» є засвідченням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), проте суд не взяв до уваги цей пункт договору. 
Для підтвердження укладення кредитних договорів, та обґрунтування розміру заявлених позовних вимог позивачем не надано суду кредитні договори з усіма додатками, кредитні заявки позивача, та передбаченні діючим законодавством докази передання грошових коштів за кожним виданим траншем, згідно кредитних заявок (дані бухгалтерського обліку, первинні документи).
Довідка чи розрахунок заборгованості, підписані банком в односторонньому порядку, не можуть бути належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами про надання грошових коштів ТОВ «АСИ-ОЙЛ».
Судом безпідставно задоволені позовні вимоги і щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту, відповідно до положень закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якими було введено мораторій на нарахування пені.
У письмових поясненнях представник відповідача адвокат Мельничук В.В. вказував, що ОСОБА_1 не підписував договір поруки, документ є підробленим. Підпис від імені ОСОБА_1 у долученому до позовної заяви (т.1 а.с. 35-37) договорі поруки візуально має відмінності від підпису ОСОБА_1 . Просив визнати недопустимим доказом витребуваний судом за його клопотанням оригінал договору поруки, оскільки останній містить відмінності від копії договору, яка була долучена до позовної заяви. 
Вважає, що на час звернення до суду 27 червня 2015 року банк вже не мав права вимоги, а право ТОВ «ФК «Централ Капітал» ще порушено не було, оскільки 26 червня 2015 року було підписано договір про відступлення права вимоги, а клопотання про залучення правонаступника надійшло до суду 29 червня 2015 року.
Незважаючи на назву (відступлення права вимоги) фактично укладений договір є факторінгом. Проте, ТОВ «ФК «Централ Капітал» не є фінансовою установою та виключена з реєстру фінансових компаній, не має ліцензії на здійснення фінансових послуг.
Несплата за кредитним договором почалася з лютого 2014 року, пеню почали нараховувати з серпня 2014 року, а до суду банк звернувся з позовом 27 червня 2015 року, тобто з перебігом 6-ти місячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України.
Подана заява про застосування строків позовної давності (т. 2 а.с. 229-230).

Аргументи учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Централ Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Посилання апелянта про неналежне повідомлення про дату час і місце судового засідання є безпідставне, оскільки він повідомлявся судом відповідно до норм діючого законодавства. Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, ставить до уваги, що відповідно до п.4.4. кредитного договору передбачається звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором, тобто тільки звільнення від сплати штрафних санкцій, проте не від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Існування обставин непереборної сили засвідчене сертифікатом Торгово-промислової палати України від 12 вересня 2014 року №3078/05-4 було видано ТОВ «АСИ-ОЙЛ», а не ОСОБА_1 .
Договір поруки був посвідчений нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. та зареєстровано в реєстрі за №4219. Нотаріально посвідчуванні правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса, який перевіряє справжність підписів осіб, що звернулись. Використання нотаріальних бланків для оформлення Договору поруки №033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року відображено в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів із зазначенням дати витрачання бланків - 05 жовтня 2012 року, що повністю збігається із датою укладення Договору поруки №033-08-12/11.
Банком як первинним кредитодавцем ТОВ «ФК «Централ Капітал» було передано саме Договір поруки №033-08-12/11 посвідчений 05 жовтня 2012 року, Пауковим Д.Л., приватним нотаріусом Донецького міського округу та зареєстрований в реєстрі за №4219. Оригінал цього договору надано апеляційному суду. При цьому, представник позивача зауважив, що конверт (т.1 а.с.59) в якому банк направив позовну заяву з додатками, надійшов до суду в пошкодженому вигляді, про що є відмітка на зворотній стороні конверта.
Третя особа ТОВ «АСИ-ОЙЛ» не скористався своїм правом на подання до суду  заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

2.Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідач ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «АСИ-ОЙЛ», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи не надали.
Представник позивача адвокат Єлисєєв Є.В. в судове засідання призначене на 26 листопада 2020 року не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду посилаючись на те, що змушений піти на самоізоляцію у зв`язку з перебуванням у тісному контакті з особою, яка отримала позитивний тест на COVID.
Колегія суддів вважає, що представником позивача було повідомлено поважну причину неявки до суду, однак будь-яких доказів на підтвердження поважності причин відсутності в судовому засіданні не надано. 
Виходячи з вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку осіб,  які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які  сторони посилаються як на підставу  своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які   в судовому засіданні. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача адвокатів Мельничука В.В., Давиденка С.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія  суддів  вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини
05 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «АСИ-ОЙЛ» було укладено кредитний договір №033-08-12, відповідно до якого  позичальнику відкрита відклична кредитна лінія, що не відновлюється, з лімітом кредитування 2 400 000,00 доларів США. Строк повернення кредиту 04 жовтня 2017 року включно (графа 8 Розділу І).
Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за змінюваною процентною ставкою, яка на період з дати укладення кредитного договору по 04 жовтня 2013 року визначається за формулою Libor 12 М+9% річних; на період з 05 жовтня 2013 року по дату повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором за формулою Libor 12 М+10% річних, де Libor 12 М це ставка за міжбанківськими кредитами у доларах США, визначена у відсотках річних, строком 12 місяців за даними інформаційної служби REUTERS. Значення Libor 12 M публікується на сайті  global-rates.com/interest-rates/libor/libor.aspx (графа 7 Розділу І).
Строк, протягом якого позичальник має право на отримання кредиту на підставі даного договору по 01 липня 2013 року (в редакції Додаткової угоди №3 від 20 травня 2013 року до кредитного договору №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року).
Кредит надається шляхом зарахування на поточний рахунок (графа 11 Розділу І).
Цільове використання рефінансування заборгованості за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором № 83/КЛ/10 від 29 грудня 2010 року та ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 3.3ДС/1185/2008-КЛТ від 25 червня 2008 року.
Пунктом 1.6 Розділу ІІ кредитного договору сторони погодили, що банк має право на договірне списання коштів з  рахунку  позичальника для виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.  При проведенні договірного списання, положення п.1.11 Розділу ІІ договору підлягають виконанню банком із застосуванням для розрахунку суми  списання валютного курсу НБУ на день списання.
Пунктом 1.9.1 пункту 1.9 Розділу ІІ кредитного договору встановлено, що банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку настання чи існування обставин, зазначених у цьому пункті.
В подальшому сторонами укладалися додаткові угоди №1 від 12 жовтня 2012 року, №2 від 18 травня 2013 року, №3 від 20 травня 2013 року, №4 від 22 травня 2013 року, №5 від 24 травня 2013 року, №6 від 27 травня 2013 року, № 7 від 13 травня 2014 року, №8 від 24 липня 2014 року. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір поруки №033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за реєстровим № 4219. Відповідно до умов договору поруки відповідач зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, про що зазначено у п.1.1 договору. Пунктом 1.2 ст.1 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.
Порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Поручитель цим стверджує, що він ознайомлений з положеннями та умовами кредитного договору (п.2.1 ст.2 договору).
Пунктом 4.1 ст.4  встановлено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором та зобов`язань поручителя за цим договором.
Постановою Донецького апеляційного господарського суду  від 17 грудня 2015 року (справа №908/1245/15-г) змінено рішення господарського суду Запорізької області від 12 травня 2015 року. Позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «АСИ-ОЙЛ» на користь  ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» заборгованість за кредитним договором № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року, а саме: 1 732 505,68 доларів США заборгованість за основною сумою кредиту (що станом на 16 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ становить 27 328 380,01 грн.); 8150,63 доларів США поточну заборгованість за відсотками за користування кредитом (що станом на 16 грудня 2014 року за офіційним  курсом НБУ становить 128 567,26 грн.); 65 038,27доларів США прострочену заборгованість за відсотками за користування кредитом (що станом на 16 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ становить 1 024 221,98 грн.); 4739,02 грн. пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 12 лютого 2014 року по 18 березня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
За наданим банком розрахунком станом на 11 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором  № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року  складає 1 924 950,37 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 11 червня 2015 року становить 40 719 110,45 грн.), з яких сума заборгованості за основною сумою кредиту - 1 372 505,68 доларів США (за офіційним курсом НБУ - 36 648 264,38 грн.), заборгованість за відсотками за користування кредитом 5603,56 доларів США (за офіційним курсом НБУ - 118 533,95 грн.), прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 157 751,69 доларів США (за офіційним курсом НБУ - 3 336 973,56 грн.), пеня за період з 08 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року - 615 338,56 грн.
Згідно висновків комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи від 05 серпня 2020 року № 10070/20-34/10071/20-33/10072/10073/20-32, підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у договорі поруки № 033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, який укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_1 у розділі «8. Реквізити та підписи сторін» у графі «Поручитель: ОСОБА_1 у рядку «_____ОСОБА_1», виконаний рукописним способом (ручкою спорядженою чорнилом синьо-фіолетового кольору) без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.
Підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у договорі поруки № 033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, який укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_1 у розділі «8. Реквізити та підписи сторін» у графі «Поручитель: ОСОБА_1 у рядку « _____ОСОБА_1 », - виконаний ОСОБА_1 .
У договорі поруки № 033-08-12/11, датованому  05 жовтня 2012, спочатку був надрукований текст п.8 «Реквізити та підписи Сторін», що починається словами « ОСОБА_1 …» і закінчується словами « …Індефікаційний номер НОМЕР_1 », та лінія графлення (елемент друкованого тексту), де поверх лінії графлення документу (елемент друкованого тексту) виконаний підпис від імені ОСОБА_1 , та наклеєний шматок паперу з текстом «Всього прошито, пронумеровано і скріплено печаткою ___ аркушів Приватний нотаріус», після чого вказані реквізити та шматок паперу були засвідчені відтиском печатки від імені Приватного нотаріуса Паукова Д.Л.
Вирішити питання про те, «який час минув після виконання підпису на договорі № 033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, посвідченому приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за реєстровим № 4219, на зворотному листі другого аркуша в ст.8 Реквізити та підписи сторін в графі Поручитель: навпроти прізвища ОСОБА_1 », не видається можливим у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів, виконаних чорнилами.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Щодо належного повідомлення про розгляд справи
Одним із елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.
Згідно з пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності.
Відповідно до ч.1 ст.6 ЦПК України суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини від 27 жовтня 1993 року у справі Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів, заява №14448/88, п.33).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18).
Згідно з положеннями ст.158 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, розгляд  судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 мешкав і мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта з місцем реєстрації. Ця ж адреса наявна в усіх договорах.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, судова повістка разом із розписко, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресом, зазначеною стороною чт іншою особою, ка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило ч.4 цієї статті щодо строків повідомлення (ч.9 ст.74 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення).
Порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення в районі проведення антитерористичної операції було врегульовано Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» лише 03 жовтня 2017 року.
Матеріали справи не містять даних про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи. Застосований судом виклик до суду через оголошення у пресі таким не є, оскільки відповідач мешкав та мешкає за наявним у справі адресом.
З огляду на викладене, розгляд справи без належного повідомлення є грубим порушенням прав відповідача ОСОБА_1 (ст.6 Конвенції про захист прав людини  основоположних свобод) та відповідно до положень п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. 
Щодо правонаступництва
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи із приписів норм права, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесії), правонаступництва тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
26 червня 2015 року ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» відступило ТОВ «ФК «Централ Капітал» відповідно до договору про відступлення права вимоги (договору цесії) №2 свої права вимоги.
За змістом цього договору цедент передає (відступає) цесіонарію свої права вимоги (далі права, право, право вимоги) до боржника за кредитними договорами (далі основні договори або основний договір), перелік яких міститься у Додатку №1 до договору, а цесіонарій приймає (набуває) права вимоги за основними договорами та зобов`язується сплатити цеденту ціну права вимоги за цим договором. Сума права грошової вимоги, яка відступається цедентом цесіонарію за основними договорами складає 41 012 029,32 грн. Вказана сума відповідає розміру заборгованості боржника за даними бухгалтерського обліку цедента на дату здійснення цього відступлення (п.1.1 договору цесії).
Цей договір є підставою для здійснення дій, пов`язаних із заміною цедента та цесіонарія за вимогами, що виникають на підставі основних договорів, в тому числі є підставою для заміни сторони в будь-яких договірних відносинах, існуючих судових, виконавчих провадженнях, заміни первісного кредитора шляхом внесення змін до відповідних реєстрів тощо (п.1.6 договору цесії).
Договором цесії визначено порядок відступлення (переходу) права вимоги цесіонарію, зокрема, строк та порядок внесення оплати ціни права вимоги, строки та порядок передачі документів, що підтверджують право вимоги за основним договорами (п.1.3, 3.2, 3.4, 4.2.1 договору).
Згідно витягу з додатку  до договору відступлення права вимоги від 26 червня 2015 року право вимоги відступлено за кредитним договором № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року з усіма змінами та доповненнями, договором поруки № 033-08-12/11, посвідченого 05 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за №4219.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
Боржник, який не був письмово повідомлений про заміну кредитора, не звільняється від виконання зобов`язання та мав право висунути проти нового кредитора свої заперечення.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Матеріали справи не містять інформації про те, що правочин, на підставі якого ТОВ «ФК «Централ Капітал» набуло право вимого до відповідача ОСОБА_1 , оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини учасники справи не посилалися.
По суті заявлених вимог про стягнення заборгованості
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України).
За положеннями ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (ч.1 ст.546 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 ЦК України).
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.1, ч.2 ст.553 ЦК України).
У справі яка переглядається предметом є стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя на підставі договору поруки.
До позовної заяви первісним позивачем ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» була долучена копія договору поруки. Оскільки відповідач ОСОБА_1 заперечував свій підпис на договорі поруки,  судом за його клопотанням у позивача ТОВ «ФК «Централ Капітал» був витребуваний оригінал договору поруки №033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за реєстровим № 4219.
Оригінал договору поруки № 033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, укладеного між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та  ОСОБА_1 , був оглянутий в судовому засіданні апеляційного суду, а його належним чином посвідчена копія долучена до матеріалів справи.
Згідно висновків комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи від 05 серпня 2020 року № 10070/20-34/10071/20-33/10072/10073/20-32, підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у договорі поруки № 033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, укладеному між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_1 .
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами (ч.2 ст.78).
Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Оригінал договору поруки, який було досліджено у судовому засіданні апеляційного суду, не є новим доказом в розумінні ст.76 ЦПК України та відповідає вимогам належності та допустимості.
Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили.
Так, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17 грудня 2015 року, яким було змінено рішення господарського суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у справі №908/1245/15-г за позовом ТОВ «ФК «Централ Капітал» (правонаступника ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна») до ТОВ «АСИ-ОЙЛ» про стягнення заборгованості за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року встановлено, що банком надавалися позичальникові транші у розмірі 1 376 851,68 доларів США (відповідно до додаткової угоди №1 від 12 жовтня 2012 року); 300 000,00 доларів США (№3 від 20 травня 2013 року); 300 000,00 доларів США (№; від 22 травня 2015 року); 170 000,00 доларів США (№5 від 24 травня 2013 року); 200 000,00 (№6 від 27 травня 2013 року).
Цією постановою з відповідача ТОВ «АСИ-ОЙЛ» на користь ТОВ «ФК «Централ Капітал» стягнуто заборгованість, а саме: 1 732 505,68 доларів США заборгованість за основною сумою кредиту; 8150,63 доларів США поточну заборгованість за відсотками за користування кредитом; 65 038,27доларів США прострочену заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4739,02 грн. пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 12 лютого 2014 року по 18 березня 2014 року. 
Отже, звернувшись  у лютому 2015 року до позичальника з вимогою про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування кредитом та використав своє право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. При цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (ст.1048 ЦК України).
Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача, зокрема, заборгованість за процентами у розмірі 5603,56 доларів США (поточну) та 157 751,69 доларів США (прострочену), яка утворилась станом на 11 червня 2015 року.
Отже, банк нараховував проценти на прострочену суму кредиту й після зміни строку дії договору, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. 
З огляду на викладене заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо врахування грошових коштів у розмірі 1 389,02 доларів США та 225,71 доларів США, списаних банком з рахунків відповідача 26 січня 2015 року та 09 лютого 2015 року.
Враховуючи, що на підставі підпункту 1.9.1 п.1.9 Розділу ІІ кредитного договору строк користування позичальником кредитом припинився достроково, останній платіж було здійснено у липні 2014 року, а з даним позовом кредитор звернувся до суду в червні 2015 року, тому позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення основної суми кредиту у розмірі 1 732 505,68 доларів США та відсотками за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування у розмірі 73 188,90 доларів США.
Колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування положень ст.257 ЦК України щодо наслідків спливу строків позовної давності.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги щодо пред`явлення кредитором вимог до поручителя за спливом шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України. 
У п.1 Додаткової угоди №8 від 24 липня 2014 року до кредитного договору № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року зазначено що підписанням цієї угоди сторони дійшли згоди реструктурувати прострочену заборгованість за кредитним договором № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року шляхом встановлення строку погашення не пізніше 04 жовтня 2017 року.
У зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань та виникнення заборгованості за кредитним договором кредитор використав, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та пп.1.9.1 п.1.9 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, подавши у лютому 2015 року позов до суду до позичальника про стягнення заборгованості.
Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя підлягає обрахуванню з цієї дати, а до суду позивач звернувся вже в червні 2015 року.
Щодо стягнення 615 338,56 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 08 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»  на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Місто Донецьк Донецької області входив до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 05 листопада 2014 року №1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 02 грудня 2015 року №1275-р.
Крім того, м.Донецьк Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 січня 2019 року №28-р).
З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у м.Донецьк Донецької області, на території проведення антитерористичної операції в м.Донецьку в період з 14 квітня 2014 року, норми ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з  ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Централ Капітал» заборгованості за основним кредитом у розмірі 1 732 505,68 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 73 188,90 доларів США.
Розподіл судових витрат
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної  інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи наведене, судові витрати сплачені у цій справі підлягають перерозподілу.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то розмір сплаченого при зверненні до суду першої інстанції судового збору в сумі 3654,00 грн. підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 3427,45 грн. (3654,00/100*93,8).
Апеляційну скаргу задоволено частково, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір  у розмірі 339,82 грн. (5481,00/100*6,2).
Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Централ Капітал» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3087,63 грн. (3427,45-339,82).
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, 

п о с т а н о в и в:
   
Апеляційну  скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Централ Капітал» (правонаступника ПАТ «Банк Петрокомерц-Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області; зареєстрований та мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Централ Капітал» заборгованість за кредитним договором № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року, а саме: тіло кредиту у розмірі 1 732 505 (один мільйон сімсот тридцять дві тисячі п`ятсот п`ять) доларів США 68 центів, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 73 188 (сімдесят три тисячі сто вісімдесят вісім) доларів США 90 центів та судові витрати у розмірі 3087 (три тисячі вісімдесят сім) грн. 63 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий                                                                                           І.П. Мироненко 

Судді:                                                                                                     В.М. Барков        

                                                                                                       Є.Є. Мальцева      

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2020 року.

Суддя                                                                                                      І.П. Мироненко