Ухвала
 
28 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 644/3252/18
провадження № 61-15093ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року. 
 
Подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Встановлено, що повний текст оскарженої постанови Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року складено 21 жовтня 2019 року.
 
Відповідно до вимог статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
 
Таким чином, останній день касаційного оскарження зазначеного судового рішення припадав на 20 листопада 2019 року.
 
Касаційна скарга подана заявником через поштове відділення та згідно з відміткою на конверті відправлена до Верховного Суду 13 жовтня                          2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
 
Разом із касаційною скаргою від заявника надійшло клопотання, в якому він просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що копію постанови апеляційного суду ним не отримано, а апеляційний суд ухвалив рішення без належного його повідомлення про розгляд справи. 
 
Заявник зазначає, що ознайомився з повним текстом рішення апеляційного суду на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 25 вересня                 2020 року.  
 
Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
 
Наведені обставини для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що він не отримував копії оскарженої постанови апеляційного суду.
 
З матеріалів касаційного провадження також вбачається, що апеляційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від              15 травня 2019 року було подано особисто стороною у справі -                 ОСОБА_1 , тому останній повинен був цікавитись рухом справи.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.
З огляду на наведене, заявнику необхідно подати до суду касаційної інстанції належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.
Крім цього, пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Натомість, в касаційній скарзі заявник посилається на те, що відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» за звернення до суду зі скаргою у справі про захист прав споживачів сплата судового збору не передбачена.
Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Заявник є відповідачем у справі за первісним позовом та позов КП «Харківські теплові мережі» пов`язаний із стягненням з нього заборгованості, а не з порушенням його прав як споживача.
Таким чином, ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору як споживач за подання касаційної скарги щодо оскарження судових рішень в частині задоволення вимог первісного позову.
Відповідно до положень частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги лише в частині оскарження відмови у задоволенні його зустрічного позову до КП «Харківські теплові мережі». 
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до                     суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року становив 1 762 грн.
 
Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подання первісного позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду), яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) за поданнядо суду касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту                  7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Враховуючи характер спору та обсяг вимог касаційної скарги, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі                 3 524 грн (1 762 грн*200%).
Крім того, вказана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки вона викладена російською мовою.
Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа            № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Частиною першою статті 9 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, застосування положень частини четвертої статті 9 ЦПК України стосується випадків усного спілкування учасника судового процесу в межах судового засідання, вказані приписи не можуть бути застосовані при складенні процесуальних документів, зокрема касаційних скарг.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.
 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.
З огляду на зазначене, касаційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.
Заявник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення касаційної скарги у відповідність до вимог закону.
Враховуючи наведене, заявнику необхідно подати до суду касаційної інстанції касаційну скаргу, викладену державною мовою, та надати її копії відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 
392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вищевказаних недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року залишити без руху.
 
Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
  Суддя                                                                                              Є. В.  Коротенко