ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 752/26664/17
провадження № 51-3013км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря 
судового засідання                       ОСОБА_4 ,
захисника                                        ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями до неї захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, постановлені у кримінальному провадженні за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, жителя АДРЕСА_1 , 
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 289, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 289, частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 289 КК, та призначено йому покарання: за частиною 2 статті 289 КК, із застосуванням статті 69 цього Кодексу, – у виді позбавлення волі на строк 4 роки, без конфіскації майна; за частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 289 КК, із застосуванням статті 69 цього Кодексу, – у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без конфіскації майна; за частиною 3 статті 289 КК, із застосуванням статті 69 цього Кодексу, – у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, заздалегідь домовившись про розподіл ролей з особами 1 та 2, матеріали стосовно яких виділено у окреме провадження, згідно з яким останні придбали обладнання та орендували приміщення необхідні для вчинення злочину та своєї конспірації, умисно із корисливих мотивів, вступив у злочинну змову з метою незаконного заволодіння транспортними засобами та подальшого отримання грошової винагороди за їх реалізацію.
Так, 06 серпня 2016 року об 11 год 00 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи на підземній парковці торгово-розважального комплексу «King Cross Leopolis» на вулиці Стрийській, 30 у селі Сокільники Пустомитівського району Львівської області, діючи за попередньою змовою з особами 1, 2, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GL 350», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належним потерпілій ОСОБА_7 . У подальшому 09 серпня 2016 року вищезазначений транспортний засіб за грошову винагороду у розмірі 496 392 грн було повернуто власнику, чим завдано йому великої матеріальної шкоди.
Крім того, 19 листопада 2016 року о 13 год 30 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку 51Б на вулиці Мельникова у місті Києві, діючи за попередньою змовою з особами 1, 2, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GL 350d 4MATIC», реєстраційний номерний знак     НОМЕР_2 , належним потерпілому ОСОБА_8 . У подальшому 22 листопада2016 року вищезазначений транспортний засіб за грошову винагороду у розмірі 902 433 грн було повернуто власнику, чим завдано йому великої матеріальної шкоди.
Крім того, 02 грудня 2016 року о 13 год 30 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №8 на вулиці Чоловського у місті Львові, разом з особами 1, 2 та ОСОБА_9 , якого залучили до вчинення кримінальних правопорушень, здійснили декілька спроб відчинити двері транспортного засобу марки «Mercedes-Benz GLE 350», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , належного ОСОБА_10 , та, не вчинивши усіх дій, які вважали необхідними для доведення свого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом до кінця, з місця вчинення злочину зникли.
Крім того, 02 грудня 2016 року о 15 год 00 хв,  ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинків №№ 42 та 50 на вулиці Хімічній у місті Львові, разом з особами 1, 2 та ОСОБА_9 , якого залучили до вчинення кримінальних правопорушень, здійснили декілька спроб запустити двигун транспортного засобу марки «Mercedes-Benz GLE 350», реєстраційний номерний знак   НОМЕР_4 , належного ОСОБА_11 , та, не вчинивши усіх дій, які вважали необхідними для доведення свого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом до кінця, з місця вчинення злочину зникли.
Крім того, 17 грудня 2016 року о 10 год 00 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу Житнього ринку на вулиці Верхній Вал, 16 у місті Києві, діючи за попередньою змовою з особами 1, 2, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mercedes-Benz ML 350», реєстраційний номерний знак   НОМЕР_5 , належним потерпілій ОСОБА_12 . У подальшому 31 грудня 2016 року вищезазначений транспортний засіб за грошову винагороду у розмірі 299 099 грн було повернуто власнику, чим завдано йому великої матеріальної шкоди.
Крім того, 23 грудня 2016 року о 19 год 30 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку №5 на вулиці Князя Романа у місті Львові, діючи за попередньою змовою з особами 1, 2 та ОСОБА_13 , якого залучили до вчинення кримінальних правопорушень, незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GL 350CDI BlueTec 4MATIC», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , належним потерпілому ОСОБА_14 . У ході скоєння злочинних дій вищезазначеному транспортному засобу, який у подальшому було виявлено та вилучено працівниками правоохоронних органів, заподіяно ушкоджень на суму 2180, 2 грн.
Крім того, 04 січня 2017 року о 17 год 30 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу кафе «Николай» на вулиці Саксаганського, 26 у місті Києві, діючи за попередньою змовою з особами 1, 2 незаконно заволодів транспортним засобом марки «Mercedes-Benz GLE 400 4MATIC», реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 , належним потерпілому ОСОБА_15 . У подальшому 05 січня 2017 року вищезазначений транспортний засіб за грошову винагороду у розмірі 667 310 грн було повернуто власнику, чим завдано йому великої матеріальної шкоди.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник не погоджується із судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своїх вимог стверджує, що місцевий суд, здійснивши судовий розгляд у порядку частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, не встановив та не з`ясував думки всіх учасників кримінального провадження, а саме потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які, до того ж, були не повідомлені про дату, час та місце розгляду кримінальної справи.
Більше того, ОСОБА_5 наполягає на тому, що обвинувальний акт стосовно його підзахисного затверджено неналежним прокурором. 
У доповненнях до касаційної скарги захисник також стверджує, що Голосіївським міськрайонним судом міста Києва безпідставно відмовлено у затвердженні угодипро визнання винуватості від 14 грудня 2017 року, укладеної між прокурором та  ОСОБА_6 , та повернуто матеріали кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку. При цьому посилається на вироки місцевого суду, постановлені у кримінальному провадженні стосовно   ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , якими затверджено угоду про визнання винуватості між прокурорами та співвиконавцями інкримінованих ОСОБА_6 вчинених злочинів.      
Поміж іншого, на переконання скаржника, рішення місцевого та апеляційного судів щодо відсутності підстав для звільнення його підзахисного від призначеного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, неправомірні.
Позиції учасників судового провадження 
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні наполягав на скасуванні судових рішень, постановлених стосовно ОСОБА_6 , з підстав, наведених у поданій касаційній скарзі з доповненнями до неї, та призначенні нового розгляду в суді першої інстанції.  
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді або повідомлень про поважність причин свого неприбуття до Суду від них не надходило. При цьому прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_17 надіслав на адресу Суду клопотання, у якому розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів дійшла до таких висновків.   
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з частинами 1-2 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
За визначенням статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, у тому числі, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до частини 2 статті 318 КПК судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.
При цьому якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду (стаття 325 КПК).
Наведена норма зобов`язує суд ретельно перевірити, чи були учасники провадження належним чином поінформовані про дату та час судового розгляду, а також з`ясувати причини їх неявки.
Однак вищезазначених положень процесуального закону місцевий суд не врахував та не виконав. 
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, учасникам кримінального провадження надсилалися повідомлення про призначення судових засідань в суді першої інстанції (аркуші справи 54, 74, 90, 100, 110).
Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом у розумінні статті 136 КПК є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки чи будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 в місцевому суді відбувся за відсутності потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . 
Матеріали справи містять заяву потерпілого ОСОБА_15 , в якій він просив розгляд кримінального провадження здійснювати за його відсутності (аркуш справи 115) та розписку потерпілої ОСОБА_7 про отримання нею повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.
Однак жодних даних, які би підтверджували факти отримання повідомлень потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , зокрема, про судовий розгляд кримінального провадження 24 лютого 2019 року, під час якого вирішувалося питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, у порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК та ухвалювався обвинувальний вирок суду, чи ознайомлення зі змістом таких повідомлень, матеріали справи не містять. 
Допущене місцевим судом порушення є істотним та тягне за собою безумовне скасування судового рішення, з огляду на приписи частини 2 статті 412 КПК, що залишено поза увагою суду апеляційної інстанції. Таке порушення може бути усунуто лише під час нового розгляду у місцевому суді, тому на підставі пункту 1 частини 1 статті 438 КПК оскаржені вирок та ухвала підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
У зв`язку з таким висновком колегія суддів позбавлена можливості розглядати доводи касаційної скарги захисника у частині, що стосуються порушень приписів частини 3 статті 349 КПК та правомірності відмови у звільненні ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Доводи касаційної скарги щодо безпідставної відмови Голосіївським міськрайонним судом міста Києва ухвалою від 27 лютого 2018 року у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_6 , не можуть бути предметом розгляду Суду під час касаційного перегляду вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року після повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування у загальному порядку. 
Що стосується посилання захисника на те, що обвинувальний акт затверджено прокурором, який не входив до групи прокурорів у кримінальному провадженні, то слід зазначити наступне.
Частиною 1 статті 37 КПК визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Оскільки сторона захисту поставила під сумнів повноваження прокурора, який затверджував обвинувальний акт, під час нового розгляду в місцевому суді слід ретельно перевірити зазначені обставини, зокрема дослідити документи на підтвердження таких повноважень.
З огляду на вищевикладене, вирок та ухвала підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, під час якого необхідно врахувати вищевикладене, виконати вимоги статей 136, 318, 325 КПК, перевірити повноваження прокурора у кримінальному провадженні, який затверджував обвинувальний акт, і постановити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу з доповненнями до неї захисника ОСОБА_5   задовольнити частково.
Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 червня 2020 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3