КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року                                                                                                          місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 370/1319/20
номер провадження: 22-ц/824/12039/2020 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року у складі судді Косенко А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про його державну реєстрацію прав та обтяжень,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»), ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» і ОСОБА_2 , який посвідчений 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за №1134, а також визнати незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області, що було здійснено                29 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. на підставі договору купівлі-продажу, індексний номер 52441388.
У липні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення вказаного вище позову, в якій просив до набрання чинності рішенням суду у справі заборонити державним реєстраторам та нотаріусам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області, яка була придбана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за №1134 та зареєстрованого за ним права власності на цю земельну ділянку на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором купівлі-продажу, індексний номер 52441388.
Заява мотивована тим, що 29 травня 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» продала земельну ділянку ОСОБА_2 , ринкова вартість якої згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 11 березня 2013 року становить 1 143 254 грн 00 коп., а відповідно до пункту 2.3 договору про іпотеку її вартість за домовленістю з банком становила 1 152 000 грн 00 коп. Заявник вважав, що оскільки земельна ділянка належала йому на праві власності та знаходилась під іпотекою, то існує велика ймовірність того, що відповідач ОСОБА_2 може в будь-який момент здійснити відчуження земельної ділянки на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в період дії ухвали суду про забезпечення позову по іншій справі 21 березня 2019 року здійснило перереєстрацію права власності на земельну ділянку на себе, яке було скасовано рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2019 року. Також заявник вказував, що в мережі Інтернет розміщено об`яви про продаж спірної земельної ділянки.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року заяву  ОСОБА_1  про забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову, яким до набрання чинності рішенням у даній справі заборонено державним реєстраторам та нотаріусам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована у с. Пашківка Макарівського району Київської області, яка була придбана ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за №1134 та зареєстрованого за ним на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за договором купівлі-продажу, індексний номер 52441388.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з такою  заявою про забезпечення позову та ухвалою Макарівського районного суду Київської області  від 18 червня 2020 року у задоволенні його заяви було відмовлено. Вказує, що в оскаржуваній ухвалі відсутні пояснення позивача щодо зміни обставин, які могли б істотно вплинути на новий розгляд заяви про забезпечення позову. Тому вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову, яка суперечить іншому судовому рішенню у даній справі. Також вказує, що постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у подібній справі позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Враховуючивідсутність змін обставин щодо необхідності забезпечення позову, а також те, що суди різних інстанцій у різних справах дійшли висновків щодо необґрунтованості та недоцільності забезпечення позову щодо спірного майна, скаржник вважає, що відсутні підстави для забезпечення позову. 
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання,  вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір з приводу земельної ділянки, позивачем доведено, що у випадку незабезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову. Суд дійшов висновку, що у даному випадку застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача. Невжиття таких заходів унеможливить ефективний захист та поновлення прав позивача, у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення таких прав, оскільки на даний час відповідач може розпорядитись земельною ділянкою, з приводу якої існує спір між сторонами, що вказує на пов`язаність та адекватність застосування забезпечення позову у справі шляхом заборони вчиняти певні дії щодо земельної ділянки, яка на даний час належить на праві власності відповідачу.
Дані висновки суду є правильними й такими, що відповідають обставинам справи й вимогам закону. 
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі  № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).
У постанові від 05 лютого 2020 року справі № 490/3925/19 (провадження № 61-13546св19) Верховний Суд дійшов висновків, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Також Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 640/13156/18 (провадження № 61-7314св19) зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про його державну реєстрацію прав та обтяжень.
Предметом даного позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована у с. Пашківка Макарівського району Київської області, укладений 29 травня 2020 рокуміж ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» і ОСОБА_2 , а також визнання  незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, що було здійснено 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. на підставі цього договору купівлі-продажу, індексний номер 52441388.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 березня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №MKLNF6.1116.003, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі                          700 000 грн 00 коп.
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 12 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» був укладений договір іпотеки земельної ділянки №ZXR029520/1116/004, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 8.8900 га, у межах згідно з планом, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Пашківська сільська рада.
На підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №119 від                        19 березня 2018 року та реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» передало ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги, зокрема, за кредитним договором №MKLNF6.1116.003 від 12 березня 2013 року та договором іпотеки земельної ділянки №ZXR029520.1116.004 від 12 березня 2013 року.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2019 року у справі №370/1239/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від                  05 лютого 2020 року, визнано незаконним рішення про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 8,89 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, Пашківська сільська рада, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032 за ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», що було здійснено 21 березня 2019 року з наступним скасуванням державної реєстрації цього права та вилученням із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 червня 2020 року власником земельної ділянки площею 8,89 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, Пашківська сільська рада, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032 є ОСОБА_2 , підстава для державної реєстрації права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер: 1134, виданий 29 травня 2020 року.
Судом першої інстанції встановлено, що у мережі Інтернет розміщено оголошення про продаж спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3222786500:04:017:0032, площею 8,9 га, яка розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області.
Таким чином судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами виник  спір з приводу права власності на земельну ділянку загальною площею 8,89 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786500:04:017:0032, що розташована у селі Пашківка Макарівського району Київської області.
Тобто, вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача відповідає позовним вимогам.
При вжитті заходів забезпечення даного позову, судом першої інстанції обґрунтовано враховано зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову. 
Судом вірно враховано, що позивачем доведено, що у випадку незабезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову. 
Також колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача. Застосування такого заходу забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого  висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони  державним реєстраторам та нотаріусам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірної земельної ділянки.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2020 року у задоволенні заяви позивачу вже було відмовлено, а в оскаржуваній ухвалі відсутні пояснення позивача щодо зміни обставин, які могли б істотно вплинути на новий розгляд заяви про забезпечення позову, а тому відповідач вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову, яка суперечить іншому судовому рішенню у даній справі, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з такого.
ЦПК України не містить заборони для повторного звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову у випадку відмови суду у раніше поданій заяві про забезпечення позову у справі. Ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не має преюдиційного значення для суду при повторному розгляді такої самої заяви, а зміна обставин після відмови у забезпеченні позову відповідно до вимог ЦПК України не має правового значення для забезпечення позову. 
При цьому колегія суддів звертає уваги на те, що поява нових (зміна) обставин має значення лише при вирішенні повторного клопотання учасника справи про скасування забезпечення позову після відмови судом його у скасуванні (ч.6 ст.158 ЦПК України). 
З наведених вище підстав не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у подібній справі позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.         
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.
Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий 
 
Судді: