Номер провадження: 22-ц/813/7344/20 
Номер справи місцевого суду: 514/321/20
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2020 року                                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
учасники справи:
позивач – Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 
відповідач – ОСОБА_1 
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року у складі судді Тончевої Н.М.,
в с т а н о в и в:
Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 листопада 2018 року в розмірі 23827 гривень 14 копійок та судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідачка ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 26 листопада 2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідачка не виконувала умови договору, тобто не сплачувала кожного місяця обов`язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 23827 гривень 14 копійок, що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом.
Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк " Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що  відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості. Суд дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову, не врахував усі обставини та звільнив Відповідача від відповідальності за укладеним договором з одних лише формальних міркувань. Платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за ст. 625 ЦК України, порушив вищевказані норми матеріального права та безпідставно звільнив Відповідача від частини обов`язків за договором з одних лише формальних міркувань. Як вбачається із паспорту споживчого кредиту, що містить підпис Відповідача, сторонами погоджено всі істотні умови договору, у тому числі щодо сплати штрафу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 26 листопада 2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.53-54).
Разом з цим, у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку зазначено, що відповідач підписанням цієї анкети-заяви у повному обсязі приєднується до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет та які разом із Пам`яткою клієнта, Тарифами, складають між ним та позивачем договір банківського обслуговування.
Також, до позовної заяви додано довідку про видачу кредитних карт (а.с.11,55), з якої вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступну кредитну картку: 26 листопада 2018 року з терміном дії 10/22. Довідка містить всі істотні умови кредитування.
Банк виконав вимоги кредитного договору і надав відповідачу кредитні кошти, що не спростовано відповідачем.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує і протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту, внаслідок чого у позичальника перед банком утворилась заборгованість за кредитом, зокрема станом на 20 грудня 2019 року складає 23827 гривень 14 копійок та складається з: заборгованість за тілом кредита - 12411 гривень 87 копійок; заборгованість за простроченими відсотками - 6643 гривні 61 копійка; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 3160 гривень 84 копійки; штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок та штраф (процентна складова) - 1110 гривень 82 копійки.
З 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України).
З виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що остання отримала кредитну картку, користувалася нею (знімала кошти у банкоматах, розраховувалася за покупки в магазинах), а також частково сплачувала заборгованість.
Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Відповідач ОСОБА_1 періодично користувалася платіжною карткою, сплачувала заборгованість за наданим кредитом. Однак вона неналежним чином виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 23827,14 грн.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути банку або іншій фінансовій установі кредит у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути такі його складові: заборгованість за нарахованими відсотками, пеню і штрафи.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, підписуючи анкету-заяву відповідач зазначила, що згідно зі ст. 634 ЦК України в повному обсязі приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua і які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого отримала шляхом самостійного роздрукування. Погоджується зі збільшеним терміном позовної давності зазначеним в Умовах та Правилах і з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє її про зміни шляхом використання певних умов і правил каналів зв`язку. Продовження користування послугами після дати публікації на веб-сайті банку змінених Умов і правил є підтвердженням її погодження та повного і безумовного прийняття зміненій редакції Умов та Правил.
Згідно з ч.1,3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, дійшов необґрунтованого висновку про відмову позивачу у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується також сплатити банку або іншій фінансовій установі проценти у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.
Дійсно, з письмового розрахунку, приєднаного до позову вбачається, що у ОСОБА_1 виник борг по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 23827,14грн. станом на 20.12.2019р.
Строк дії карткового рахунку не закінчився тому, нарахована заборгованість за неналежне виконання умов кредитного договору було здійснено правомірно.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути борг за кредитним договором в розмірі 23827,14грн.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч. 1 п.п.1-4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, позов задоволенню з підстав, викладених вище.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року скасувати.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 23827,14грн, яка складається: 12411,87 грн – за тілом кредиту, 6643,61 грн – за простроченими відсотками, 3160,84 грн – за відсотками, 500 грн- штраф, 1110,82 грн – штраф.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: