Справа № 461/5387/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/1191/20                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Богдана Ігоровича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Коцай Ганни Любомирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Богдана Ігоровича та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,
встановив:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 12155,54 грн.
Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1064/20900/20 від 30 травня 2020 року – конфісковано в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Галицької митниці Держмитслужби 2684,74 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.
За постановою суду, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 30.05.2020 р. близько 05 год. 04 хв. в зону митного контролю смугою руху «червоний коридор» (вантажний напрямок) пункту пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби заїхав автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «KHOTT» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який переміщував, згідно поданих товаросупровідних документів CMR B/N від 28.05.2020р., INVOICE no DEX/2020/05/000006 від 22.05.2020, FAKTURA nr DEXK/200020/05/00001 від 22.05.2020 згідно Митної декларації типу ЕЕ №UA 209000.2020.923738 товар «Електричні освітлювальні прилади і їх частини: люстри, які закріплюються на стіні або стелі, використовуються в побуті, складаються з одного джерела світла, з корпусу з недорогоцінного металу, потужністю 12-100 W та різних розмірів. Кількість 122 шт.» відправник: ZUMA LINE SP. Z O.O. ul. gen. Jyzefa Zajaczka 9 40-050 Katowice (Польща), а одержувач: ТзОВ "Лайт Хауз" 79037, м. Львів вул. Грінченка, 8/79 (Україна). Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було видано для заповнення митну декларацію. В ході проведення письмового декларування ОСОБА_1 заявив про наявність в нього продуктів вартістю 80 PLN та крила до мотоциклу вартістю 100 PLN. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №590», під час проведення митного огляду в причепі транспортного засобу серед задекларованого товару без ознак приховування виявлено незадекларовані за встановленою формою товари, а саме: електричні освітлювальні прилади і їх частини: LAMRY ARGON DARLIND 661 в кількості 4 шт. вагою 10 кг.; ZUMA LINE PO310 в кількості 1 шт., вагою 2 кг.; POIUX JUPITER 10 в кількості 70 шт. вагою 23 кг.; AZZARDO FB6901/3 WH/GO в кількості 1 шт., вагою 4 кг.; ARGONDARLING 308I в кількості 3 шт., вагою 4,5 кг.; ZUMA AI46 в кількості 2 шт., вагою 2 кг.; AZZARDO GM4200 в кількості 1 шт., вагою 0,5 кг.; плафон скляний в кількості 3 шт., вагою 1 кг.; POLUX BOSTON 2*GU10 в кількості 2 шт., вагою 1 кг.; POLUX SERENA E 27 в кількості 1 шт., вагою 0,5 кг.; POLUX-SITOM в кількості 1 шт., вагою 0,5 кг.; AZZARDO AZ 0858 в кількості 22 шт., вагою 11 кг; AZZARDO AZ2690 в кількості 5 шт., вагою 1,5 кг; MILAGRO 503 в кількості 1 шт., вагою 4,5 кг. Загальна вага товару складає 66 кг. Відповідно до статті 4 Митного Кодексу України, 356 перевізник – особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення. Під час надання письмових пояснень ОСОБА_1 зазначив, що незадекларований товар електричні освітлювальні прилади і їх частини є його власністю. Документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_1 до митного оформлення не надав. Таким чином, ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування та кількість) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подали апеляційні скарги. 
В своїй апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2020 року.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що як вбачається з оскаржуваної постанови судом враховано фактуру-проформу на суму 1814,26 злотих, про придбання ним товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №1064/20900/20 від 30.05.2020 року. Таким чином, на переконання ОСОБА_1 , у нього в силу вимог ч.5 ст.374 МК не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 Євро. 
Щодо ваги конфіскованих товарів, яка зазначена у протоколі від 30.05.2020 року, то ОСОБА_1 вказує, що у вказаному протоколі відсутня інформація щодо способу визначення ваги товарів. Зазначає, що в судовому засіданні 06 серпня 2020 року ним надавались фото упаковки товарів зазначених у протоколі про порушення митних правил під номером 3 і 9 в якості прикладу, що вага зазначена в протоколі та по факту суттєво відрізняється, та крім цього на упаковці вилученого товару відсутня інформація про його вагу.
ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не досліджувалися обставини щодо характеру вчиненого правопорушення, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини і майновий стан, не враховано те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина 2008 р.н. та дружина, яка на даний час не працює.
Наголошує, що жодної шкоди державі не було причинено. Також звертає увагу, що застосування конфіскації товарів як додаткове стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке додаткове стягнення є непропорційним та не відповідає характеру вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника, оскільки очевидно покладатиме на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар» та буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі правопорушення та відповідальності.
В своїй апеляційній скарзі представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2020 року та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правих, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі (штраф 53 445,55 грн та конфіскацію товару). Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митниці в сумі 2684,74 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. покликається на те, що висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та помилковим, а оскаржувана постанова необ`єктивною, невмотивованою та безпідставною.
Зазначає, що під час надання письмових пояснень ОСОБА_1 вказав, що незадекларований товар, а саме електричні освітлювальні прилади і їх частини є його власністю, документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_1 до митного оформлення не надав.
Наголошує, що згідно висновку експертного дослідження ЛВПЕД СЛЕД Держмитслужби 30.06.20 №1420003400-0266, загальна вартість предметів правопорушення становить 53445,55 грн, а відтак вилучений товар підлягає оподаткуванню та не відноситься до особистих речей, зазначених в статті 370 МК.
Вказує, що ОСОБА_1 було підписано протокол про порушення митних правил, і ні в ході провадження справи, ні під час розгляду справи судом, не було подано ні скарг, ні заяв на дії працівників митниці. Відтак, на думку представника митниці, ОСОБА_1 свідомо не задекларував товар, тобто умисно вчинив дане правопорушення знаючи або передбачаючи настання неправомірних наслідків.
Зазначає, що ОСОБА_1 надав інший документ сумнівного характеру щодо вартості товару товару, оскільки з моменту запровадження справи минуло 2,5 місяців, протягом яких користуючись своїм правом, передбаченим ст.498 МК України громадянина ОСОБА_1 міг долучити такий документ раніше. Також документ «Faktura proforna 8/PR/20/WZ» від 29.05.20 містить в собі вартість в чотири рази нижчу ніж в попередньому документі наданому під час складання протоколу.
Заслухавши думку представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., який підтримав апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби та заперечив апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ захисника – адвоката Коцай Г.Л., яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1 і заперечила апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення №461/5387/20 та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги представника Галицької митниці Держмитслужби та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається із постанови суду першої інстанції, ці вимоги закону були виконані. Суд, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, належним чином мотивував своє рішення з цього приводу із зазначенням доказів, якими підтверджується дане адміністративне правопорушення.
Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України стверджується: даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил №1064/20900/20 від 30 травня 2020 р.; копією контрольного талону для проходження по «червоному коридору», серія ТFС номер 422199; митною декларацією ОСОБА_1 ; фото таблицею від 30.05.2020 року; поясненнями ОСОБА_1 ; описом предметів від 30.05.2020; доповідною запискою та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами. 
На підставі наведеного, суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування, кількість) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Частиною 1 ст. 374 МК України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Відповідно до ч.1ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з ч.1ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.
Норми статті 366 МК України передбачають двоканальну систему митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.
Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.
Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Аналізуючи вказане слід зазначити, що ОСОБА_1 , перетинаючи митний кордон, самостійно обрав «червоний коридор», заявивши своїми діями таким чином про наявність у нього товару, який підлягає письмовому декларуванню, а тому був зобов`язаний вказати в декларації точні відомості про весь наявний у нього товар.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України полягає зокрема у недекларуванні товарів що переміщаються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають письмовому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.
За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.
Згідно з наявним в матеріалах справи контрольним талоном серія НОМЕР_3 водій автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «KHOTT» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , для перетину митного кордону обрав «червоний коридор» (а.с. 9).
Відповідно до митної декларації від 30.05.2020 року ОСОБА_1 заявив про наявність в нього продуктів вартістю 80 PLN та крила до мотоциклу вартістю 100 PLN.
Проте, як було встановлено судом, під час проведення митного огляду виявлено незадекларовані за встановленою формою товари, а саме: електричні освітлювальні прилади і їх частини: LAMRY ARGON DARLIND 661 в кількості 4 шт. вагою 10 кг.; ZUMA LINE PO310 в кількості 1 шт., вагою 2 кг.; POIUX JUPITER 10 в кількості 70 шт. вагою 23 кг.; AZZARDO FB6901/3 WH/GO в кількості 1 шт., вагою 4 кг.; ARGONDARLING 308I в кількості 3 шт., вагою 4,5 кг.; ZUMA AI46 в кількості 2 шт., вагою 2 кг.; AZZARDO GM4200 в кількості 1 шт., вагою 0,5 кг.; плафон скляний в кількості 3 шт., вагою 1 кг.; POLUX BOSTON 2*GU10 в кількості 2 шт., вагою 1 кг.; POLUX SERENA E 27 в кількості 1 шт., вагою 0,5 кг.; POLUX-SITOM в кількості 1 шт., вагою 0,5 кг.; AZZARDO AZ 0858 в кількості 22 шт., вагою 11 кг; AZZARDO AZ2690 в кількості 5 шт., вагою 1,5 кг; MILAGRO 503 в кількості 1 шт., вагою 4,5 кг. Загальна вага товару складає 66 кг. 
Вказані товари знаходились в причепі транспортного засобу серед задекларованого товару без ознак приховування. Про наявність вказаного товару ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, однак після виявлення даного товару, визнав своєю власністю та повідомив, що належить йому.
Вказане свідчить про те, що останній, обираючи проходження митного контролю по «червоному коридору» та подаючи особисто митну декларацію, був обізнаний про порядок декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, а подання митної декларації ним особисто покладає саме на нього відповідальність за вчинення порушення митних правил, у відповідності до п.4 ст.266 МК України.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_1   в п.4 митної декларації від 30 травня року не вказав точні та достовірні відомості про наявний у нього товар, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 Митного кодексу України.
За наведених підстав вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а згідно п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці, у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, перевіривши доводи апеляційних скарг і оцінивши надані сторонами по справі докази щодо вартості вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №1064/20900/20 від 30 травня 2020 року товару, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги рахунок-фактуру від 29 травня 2020 року, відповідно до якої вартість вилученого у ОСОБА_1 товару становить 1814,26 злотих, що згідно курсу НБУ станом на 30 травня 2020 року становить 12155,54 грн, а не висновок експерта Львівського відділу з питань експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України №1420003400-0266 від 30 червня 2020 року,  згідно з яким вартість вилученого товару становить 53445,55 гривень.
Під час проведення дослідження маркування товару та відповідність його вимогам нормативно-технічної документації не перевірялися, тому вартість визначалася за умови відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації.
Крім того, вартість вилученого товару визначена шляхом отримання даних з торгівельних мереж м. Львова та мережі Інтернет.
З огляду на те, що ринкова вартість товару, що переміщувався ОСОБА_1 через митний кордон України встановлена лише за умови його відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації, що експертом не перевірялось в процесі дослідження, а також з огляду на визначення вартості товару з торгівельних мереж м. Львова з мережі Інтернет, вважаю, що вказаний висновок є суперечливим та таким, що викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги.
Крім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53\5, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.
Так, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.
З огляду на вищенаведене, вважаю безпідставними покликання представника Галицької митниці Держмитслужби на те, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги рахунок-фактуру, долучену до матеріалів справи, згідно з яким вартість товару становить 1814,26 злотих, що згідно курсу НБУ станом на 30 травня 2020 року становить 12155,54 грн.
Поряд з цим, посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що загальна вартість предметів правопорушення становить 1814,26 злотих, що не перевищує еквівалент 500 Євро, а відтак у нього не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару й відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, не береться до уваги суддею апеляційної інстанції, оскільки сумарна вага переміщуваного ОСОБА_1 товару перевищує встановлену вимогами ст.374 МК України вагу 50 кг, та згідно з матеріалами справи становить 66 кг.
Доводи апелянтів про те, що дана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не застосовані норми матеріального права, які суд мав застосувати, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, є надуманими та не приймаються до уваги.
За наведених підстав на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, тому доводи апеляційної скарги про необ`єктивність, невмотивованість, незаконність та безпідставність прийнятого рішення є необґрунтованими.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст. 472 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З огляду на наведене, постанова судді першої інстанції є вмотивованою, а підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційних скаргах представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 06 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, залишити без змін, а апеляційні скарги представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Богдана Ігоровича та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк