ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21879/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                        Аліменка В.О.
суддів:                                                            Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ інструменту Україна" до Київської митницї Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -
В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 21 березня 2019 року №UA100000/2019/300070/2. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Інструменту Україна" було подано в електронному вигляді митну декларацію форми МД-2 №UA100130/2019//220551 на товари за 61 позиціями з визначенням митної вартості товарів за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
На підтвердження такої складової митної вартості товару як ціна товару позивачем було надано митному органу (копії додаються):
- контракт № CH-MIU/28/0411 від 28 квітня 2011 року;
- додаткові угоди серед яких додаткові угоди №4 від 28 лютого 2014 року, №7 від 20 грудня 2016 року, №10 від 01 квітня 2018 року;
- комерційний інвойс №19-0112-К137 від 25 січня 2019 року;
- специфікацію до комерційного інвойсу№19-0112-К137 від 25 січня 2019 року;
На підтвердження вартості перевезення оцінюваних товарів надано договір на транспортно-експедиторське обслуговування №SC-676 від 13 грудня 2013 року та довідку Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика" про вартість перевезення до митного кордону України №SODS0002259 від 14 березня 2019 року, в якій також зазначено, що страхування товару не здійснювалось.
Проте 21 березня 2019 року Київською міською митницею ДФС надіслано позивачу картку відмови в прийнятті, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2019/00026 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2019/300070/2.
Рішення про коригування прийнято відповідачем вибірково щодо наступних позицій задекларованих товарів:
- рукавички трикотажні спеціальні покриті гумою для садових робіт (товар № 7/1);
- гамак подвісний 3 100% бавовни (Товар 8/1);
- пилки ручні, не електричні, не електромеханічні (Товар 18/1);
- ножиці для різання металу (Товар 22/1);
- інструменти для пробивання отворів у цегляній кладці (Товар 29/1);
- інструменти змінні (насадки) для ручного інструменту (робоча частина не містить природних та штучних алмазів, не містить дорогоцінного каміння), зубило канальне (Товар 33/1);
- замки висячі, з недорогоцінних металів, які використовуються для дверей будівель (Товар 36/1);
- механічні пристосування для підключення шланга для поливу в садівництві. Набір для підключення шланга (Товар 42/1);
- талі ланцюгові, ручні (Товар 43/1);
- підіймачі для підіймання транспортних засобів (Товар 45/1); Несамохідні транспортні засоби, нові. інші. Стенд для двигуна (Товар 51/1); Меблі для сидіння з металевим каркасом які не перетворюються на ліжка, сидіння (Товар 55/1);
- щітки ручні (Товар 60/1).
Відповідно до рішення про коригування вартість 1 позицій задекларованого товару збільшено з 17 214,67 доларів США до 23 335,14 доларів США, тобто на 6120,47 доларів США.
З оскаржуваним рішенням позивач не погодився та оскаржував його в адміністративному порядку.
Позивачем 28 березня 2019 року подано скаргу до Київської міської митниці ДФС України №52, в якій позивач просив скасувати прийняте митницею рішення.
Листом Київської міської митниці ДФС України від 04 квітня 2019 року №3300/10/26-70-19-01 в задоволенні скарги позивачу відмовлено.
Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для сумніву у правомірності заявленої позивачем митної вартості за ціною контракту.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631 (далі - Порядок № 631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція). 
У статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.
Згідно ч.1, 2 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації
У ч. 2, 3, 5 статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації. 
Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2)  ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.
Як встановлено судом першої інстанції, спірне рішенням за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
и разом із митною декларацією позивач надав відповідачу для митного оформлення товарів документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.
У подальшому відповідачу на його вимогу надано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. При цьому, така його вимога не містила причин та їх обґрунтування, через які заявлену позивачем митну вартість не може бути визнано та яку саме складову митної вартості товару повинен підтвердити позивач.
Згідно з графою 33, а саме з додатковим повідомленням до графи 33, оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідач уважає, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п.2-3 статті 53 Митного кодексу України.
Щодо доводів відповідача, викладених в графі 33 оскаржуваного рішення та у відзиві на позовну, суд зазначає наступне.
Підставами для коригування митної вартості зазначено те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме зазначено наступні причини.
Пунктом 5 контракту від 28 квітня 2011 року №CH-MIU/28/0411 передбачені такі умови оплати "покупатель осуществляет оплату следующим образом: 100% стоимости отправленной партии товаров должны быть оплачены в течении 30 календарных дней после отгрузки...", в комерційному інвойсі від 25 січня 2019 pоку №19-0112-К137 зазначено " 100% стоимости отправленной партии товаров должны быть оплачены в течении 180 календарных дней после отгрузки.".
Отже, на момент подачі митної декларації у позивача були відсутня можливість документально підтвердити інформацію щодо ціни, що сплачена за товар, що оцінюється, проте ціна чітко визначена в комерційному інвойсі від 25 січня 2019 року №19-0112/К137 на ті товари щодо яких у відповідача виникли сумніви.
Між тим, такі висновки відповідача щодо нібито розбіжності в документах, поданих позивачем стосовно строків оплати товару, спростовуються умовами додаткової угоди №4 від 28 лютого 2014 року до контракту від 28 квітня 2011 року №CH-MIU/28/0411. укладеного між позивачем та продавцем товару - MATRIZE Handels-GmbH.
Пунктом 5 додаткової угоди №4 від 28 лютого 2014 р. до контракту №CH-MIU/28/0411 від 28 квітня 2011 року визначено, що "оплата за товар происходит в один этап: 100% стоимость отправленной партии товаров должны быть оплачены в течении 180 календарных дней после отгрузки, подтвержденной копиями отгрузочных документов, а именно международной морской накладной (коносаментом) выписанной на имя Покупателя".
Вказану додаткову угоду надано позивачем серед інших документів на підтвердження заявленої митної вартості, що підтверджується зазначенням вказаного документа в картці відмови в прийнятті, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2019/00026 як "додат. угода № 4 28.02.2014".
Отже, вказаний документ також був у розпорядженні відповідача при перевірці заявленої позивачем митної вартості.
Відвантаження продукції мало місце 19 березня 2019 року згідно коносаменту (Bill of lading) MRFB19014154. а отже, враховуючи положення додаткової угоди №4 від 28 лютого 2014 року до контракту, оплата повинна бути здійснена позивачем протягом 180 днів - до 18 вересня 2019 року.
Як вже зазначалось судом, на момент декларування товару 20 березня 2019 року строк для оплати товару, визначений чинним положенням пункту 5.1 контракту з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 4 від 28 лютого 2014 року не настав.
Отже, на момент декларування були відсутні розбіжності між відомостями, зазначеними в контракті та комерційному інвойсі, а інформація щодо ціни, яка підлягає сплаті була документально підтверджена позивачем.
Відповідач зазначає в оскаржуваному рішенні про відсутність інформації чи проводилось страхування товару та чи включені витрати на страхування до ціни товару. Таким чином, на думку відповідача, позивачем не виконані вимоги, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.
Однак посилання відповідача на неподання позивачем відомостей щодо страхування товару не відповідають дійсності, оскільки разом з іншими документами позивачем було подано довідку №SODS0002259 від 14 березня 2019 pоку, видану Товариством з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика", згідно з якою страхування вантажу не проводилось, чим спростовуються посилання відповідача в рішенні про коригування про відсутність інформації, чи проводилось страхування товару та чи включені витрати на страхування до ціни товару.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є, зокрема:
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Враховуючи, що страхування товару не здійснювалось і позивачем було подано про це довідку, висновок відповідача про недотримання положень частини другої статті 53 Митного кодексу України є необґрунтованим.
В рішенні також зазначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про транспортні витрат та договір на перевезення. Далі в оскаржуваному рішенні міститься посилання на Наказ Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599.
На підтвердження транспортних витрат позивачем надано відповідачу договір транспортного експедирування на транспортно-експедиторське обслуговування №SC-676 від 13 грудня 2013 pоку, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика" та довідку Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСВ Логістика" про вартість перевезення до митного кордону України № SODS0002259 від 14 березня 2019 року, згідно з якою вартість морського перевезення контейнеру 1х40НС № TEMU7566398 за коносаментом №MRFB7566398 з порту Ningbo (China) до митного кордону України становить 46596,61 грн.
В подальшому позивачем було додатково надано відповідачу рахунок на оплату №1918 від 14 березня 2019 року, згідно з яким вартість морського перевезення складає 46596,61 грн.
В рішенні про коригування вказано надання позивачем договору на перевезення та довідки про транспортні витрати, однак не вказано, що подання цих документів було недостатнім для підтвердження транспортних витрат або що вони містили суперечливі відомості.
Отже позивачем були надані документи, передбачені пунктом 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України та наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599, що підтверджують вартість транспортних послуг по перевезенню вантажу до кордону України.
В рішенні зазначено про неналежну якість наданого контракту від 28 квітня 2011 року №СН- MIU/28/0411, щодо якого вказано відповідачем, що "якість наданого скану зовнішньоекономічного договору (контракту) не дає можливості ідентифікувати печатки га підписи продавця та покупця".
Позивач вважає, що ним було надано скан-копію контракту від 28 квітня 2011 року №CH-MIU/28/0411 належної якості.
Також в рішенні зазначено, що декларантом не надано додаткові угоди, незважаючи на те, що документи з кодом 4103 зазначені в графі 44 митної декларації як такі, що надавалися митному органу в попередніх випадках митного оформлення, але відсутні в наявних в базі даних сканах.
Додаткові угоди до контракту від 28 квітня 2011 року №СН-МШ/28/0411 подані позивачем та зазначені не лише в графі 44 митної декларації, але також в картці відмови в прийнятті, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що свідчить про їх надання позивачем.
Позивач підтверджує, що ним багаторазово здійснювалось та здійснюється декларування товарів, поставлених за контрактом від 28 квітня 2011 року №СН-МШ/28/0411 та неодноразово надавались митному органу як сам контракт, так і додаткові угоди до нього. 
Таким чином всупереч доводам відповідача позивачем належним чином підтверджено ціну товарів, ввезених на митну територію України.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що орган доходів та зборів, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови чи терміни оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови чи терміни оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
В той же час, в поданих до митного оформлення інвойсах, що є розрахунково-платіжними документами, в яких виставлені суми до сплати, міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.
Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
Також слід зазначити, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися ним при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12  березня 2018 року по справі № 809/4367/15.
Проте, митний орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за другорядним методом (резервний), не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, а також не зазначено інформацію про джерела, які було використано, що суперечить вимогам статті 55 МК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч. 2 статті 53 МК України, які повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно вимог ч.ч. 4, 5 статті 58 МК України.
Натомість, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваних рішень. Відповідачем жодним чином не доведено, що документи, подані позивачем для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, відповідач просто вказує на існування розбіжностей у поданих позивачем документах, не зазначаючи при цьому, які саме дані не співпадають, в яких документах містяться суперечливі дані та яким чином скаржник виявив такі розбіжності.
Тобто, відповідачем не було доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, на які вказував відповідач, та які спростував суд першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття митним органом оскаржуваного рішення та, відповідно, коригування митної вартості товару позивача за другорядним методом, а саме за резервним.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про коригування митної вартості товару від 21 березня 2019 року № UА100000/2019/300070/2 є необгрунтованими, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.   
Отже при винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України колегія суддів, -

П О С Т АН О В И Л А:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
            Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2020 року.