Ухвала
21 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 739/1781/19
провадження № 51-5023ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 
на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2020 року 
та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 14 липня 2020 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на вищевказані судові рішення.
Відповідно до положень ст. 33 КПК Верховний Суд є судом касаційної інстанції, 
а в апеляційній інстанції кримінальне провадження здійснюють відповідні апеляційні суди, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду. Проте, захисник ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду не з касаційною, а з апеляційною скаргою, що суперечить положенням ст. 426 КПК.
Також, касаційна скарга подана в порядку глави 32 КПК, має відповідати вимогам ст. 427 КПК. 
Перевіривши скаргу захисника  ОСОБА_4 на відповідність положенням 
ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, за змістом вказаної статті в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК,
що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
У своїй скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.
За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. В частині 2 зазначеної статті визначено перелік підстав за наявності яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню.
Статтею 414 КПК встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання,
яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром
є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Однак, у своїй скарзі захисник ОСОБА_4 посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, натомість він не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку, що відповідно до вимог 
ст. 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції. 
Також, вказуючи на недопустимість доказу – протоколу огляду від 24 липня 
2019 року, захисник ОСОБА_4 належним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає незаконність цього протоколу, у розумінні ст. 87 КПК. 
Крім того, за змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_4 не погоджується з видом та розміром призначеного засудженому покарання через суворість, втім не наводить обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_5  покарання,  у межах кримінального закону, як це встановлено в ст. 414 КПК, з огляду на положення статей 50, 65 КК.
Разом з тим, захисник просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, водночас зазначає про не невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, що викликає протиріччя у його скарзі та позбавляє можливості встановити дійсний результат касаційного розгляду.
Також, усупереч ч. 3ст. 427 КПК захисник  ОСОБА_4 у скарзі не зазначає 
чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Наявність вказаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування,   зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу
про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду
на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити 
без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної 
скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_6 	ОСОБА_3 	
Судді: