УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 679/2315/15-к
провадження № 51-5879ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 11 листопада 2020 року постановлені у кримінальному проваджені за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу – за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі — КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 цього Кодексу звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном на 3 роки та штрафом в розмірі 680 грн,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК, ч. 2 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 185 КК.
Суть питання
За вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 1 ст. 185 КК – на строк 1 рік; ч. 2 ст. 185 КК – на строк 2 роки; ч. 3 ст. 185 КК – на строк 3 роки. На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року) і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Хмельницький апеляційний суд 11 листопада 2020 року під час розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та прокурора скасував вирок місцевого суду в частині призначення засудженому покарання і постановив новий, яким призначив ОСОБА_4 покарання: у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК – на строк 1 рік; у виді позбавлення волі за: ч. 2 ст. 185 КК – на строк 2 роки; ч. 3 ст. 185 КК – на строк 3 роки. На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком (Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року) і остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. У решті вирок суду першої інстанції залишив без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та, на його думку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати і направити справу на повторний розгляд до суду першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК ) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений ОСОБА_4 у поданій касаційній скарзі, не зазначив жодних доводів на обґрунтування незаконності постановлених щодо нього судових рішень.
Доводи його касаційної скарги фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду, незгоду з наданою судами оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Так, засуджений не вказав, яких саме порушень допустились суди першої й апеляційної інстанцій, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і вироку апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412—413, 420 цього Кодексу.
Також, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у вироку цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                            ОСОБА_3