Справа № 161/7043/20  Провадження №33/802/482/20 	Головуючий у 1 інстанції:Кихтюк Р. М. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України 	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Григор`єва Валерія Васильовича на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, - 
ВСТАНОВИВ:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29.04.2020 року о 22.25 годині в місті Луцьку по вулиці Володимирській, 115 керував автомобілем «Renault Clio», реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), однак від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Григор`єв В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин; скасувати постанову суду та закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що постанова місцевого суду винесена без врахування доказів по адміністративній справі, з грубим порушенням норм процесуального права, так як судом не взято до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушеного його право на захист. Також судом при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не були допитні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зі слів його довірителя були у військовій формі та несли службу на блокпосту при в`їзді в місто Луцьк та не можуть бути свідками в силу своєї зацікавленості та будучи при виконанні своїх службових обов`язків. А також судом не з`ясовано той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а в матеріалах справи відсутнє направлення водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. 
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.
В судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Григор`єв В.В. будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи (а.с. 48), в зазначений час та дату не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду справи не подавали. А тому, апеляційний суд вважає, за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.
Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи практику Європейського суду, застосовуючи чинне законодавство України, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року не пропущений  ОСОБА_1 , а тому, на думку апеляційного суду, апеляційну скаргу подано в строк, передбачений нормами КпАП України. 
За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. 
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №156301 від 29.04.2020 року (а.с.1);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджено той факт,що вони були присутні при складанні працівниками поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. На вимогу інспектора поліції водій відмовся пройти медичний огляд на факт вживання алкоголю в установленому порядку (а.с.3, 4);
- рапортом працівника поліції (а.с.5);
- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції (а.с.7).
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
При цьому не заслуговують на увагу суду посилання захисника Григор`єва В.В. про наявність підстав для скасування постанови суду внаслідок незадоволення клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з із ознайомленням з матеріалами справи. А також те, що його довірителя не було повідомлено про час та місце судового розгляду, а про засідання він дізнавався з інформації, розміщеної на сайті Луцького міськрайонного суду Волинської області.
Так, в судове засідання на 04.06.2020 року в суд першої інстанції викликався ОСОБА_1 . Від нього на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із наданням можливості реалізувати право на правову допомогу. Разом з тим в своєму клопотанні про відкладення розгляду справи останній не повідомив про причини саме своєї неявки. Розгляд справи було відкладено на 17.06.2020 року, про що було повідомлено ОСОБА_1 17.06.2020 року на адресу Луцького міськрайонного суду від адвоката Григор`єва В.В. надійшло два клопотання: одне про ознайомлення з матеріалами справи, а друге - про відкладення розгляду справи. Разом з тим від ОСОБА_1 ніяких клопотань не надходило, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив. Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення учасників справи про виклик до суду для участі в розгляді справи. 
Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Не заслуговують також на увагу суду доводи захисника  ОСОБА_1  - Григор`єва В.В. про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки такі його твердження не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. 
Так відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі використовують мундштуки для відбору проб дихання. Пунктом п.3.11 зазначеного Стандарту визначено, що мундштук - це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Мундштук призначений тільки для одноразового використання. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.
Крім того необхідно зазначити, що відповідно до п. 14 ІІІ розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015року №1452/735, дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я обов`язково проводиться лише у випадку, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.
В ході розгляд справи апеляційним судом в якості свідків були допитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що вони несли службу на посту, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб водієм якого був ОСОБА_1 . Так як у водія були явні ознаки алкогольного сп`яніння працівниками поліції останньому було запропоновано пройти медичний огляд на що він відмовився у їх присутності. 
Твердження апелянта про те, що свідки є службовими особами Національної Гвардії України, не свідчить про їх заінтересованість в результаті оформлення протоколу про відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Окрім того, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» - Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. 
Законом встановлено, що дане формування є військовим, особи несуть службу за контрактом. При цьому, їм не заборонено мати постійне місце роботи, яке зберігається за ними на час несення служби.
Разом з тим, закон не забороняє даним особам бути свідками по справах.
Є такими, що не заслуговують на увагу, доводи про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки згідно відеозапису із бодікамери поліцейських встановлено, що інспекторами дотримано вимог ПДР та Інструкції та запропоновано водію пройти огляд за допомогою приладу Драгер, однак водій відмовився, про що в присутності свідків складено протокол про адміністративне правопорушення, а тому дії інспекторів сумнівів у їх законності та правомірності не викликають.
В ході розгляду справи апеляційним судом захисником особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Григор`євим В.В. 24.07.2020 року було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність (а.с. 35). 
Однак дане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав,
Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КпАП України була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, тому відсутні підстави для застосування положень п.6 ч.1 ст. 247 КпАП України.
У відповідності до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КпАП України Закон України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КпАП України не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КпАП України, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст. 8 КпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КпАП України у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01.07.2020 року.
На думку суду Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України. Так, цим законом внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст.130 КпАП України та доповнено КК України статтею 2861. Між тим, правовий статус ОСОБА_1 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 17.06.2020 року № 720-XI не змінився, оскільки він до набрання чинності цим законом підлягав відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КпАП України, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності.
Таким чином зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КпАП України, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України.
Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи захисника  ОСОБА_1 Григор`єва В.В., викладені в апеляційній скарзі не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на  ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КпАП України, -
       
               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Григор`єва Валерія Васильовича залишити без задоволення.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                  В.В. Гапончук