УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/3232/20
Провадження № 22-ц/4820/1960/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя – доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю: позивача та представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/3232/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року в складі судді Стефанишина С.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати договір побутового підряду від 26 грудня 2017 року з виготовлення та монтажу в квартирі в місті Києві чотирьох шаф-купе, а також договір побутового підряду від 15 листопада 2017 року м. Хмельницький з виготовлення кутової кухні з пеналом для вбудованого холодильника, духовки, пічки СВЧ із встановленням меблів в квартирі в місті Києві, стягнути кошти, сплачені за договорами побутового підряду в розмірі 110400 грн, крім того стягнути з відповідача пеню в розмірі 2622312 грн відповідно до наданого розрахунку, моральну шкоду у розмірі 5000 грн та кошти на юридичну допомогу у розмірі 6000 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказувала, що у 2017 році вона замовила для власних потреб у ОСОБА_2 кухонні меблі, а також чотири шафи-купе разом з встановленням цих меблів в її квартирі в місті Києві, за виконану роботу вона мала здійснити оплату в розмірі 120400 грн, таким чином, між ними було укладено договори побутового підряду. На прохання відповідача вона передала йому кошти за двома договорами підряду у сумі 110400 грн, проте на її неодноразові нагадування та прохання виконати отримане замовлення щодо виготовлення меблів відповідач лише грубив їй, що призвело до певних страждань з її боку та відчуття незахищеності і втрати часу та грошей. З даного приводу вона звернулася із відповідною заявою до поліції, про що внесено відомості до Реєстру кримінальних проваджень під № 12019240010005850, але ОСОБА_2 і на даний час ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань і ігнорує будь-які спроби з ним зв`язатися.
Крім того, позивач вважала, що має право на відшкодування пені у розмірі 3% вартості робіт за кожен день прострочення виконання зобов`язання в сумі 2622312 грн, проте уточнивши заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 відмовилася від стягнення цієї суми, натомість просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з урахуванням 3% річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, та інфляційні втрати.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
ОСОБА_1 не погодилася з таким рішенням суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість. Апелянт вказує, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки між нею та ОСОБА_2 було укладено два договори побутового підряду від 15 листопада 2017 року та 26 грудня 2017 року з виготовлення та монтажу меблів, по цим двом договорам підряду вона сплатила відповідачу аванси у сумі 110400 грн і ОСОБА_2 планував повністю виконати отримане замовлення до 14 лютого 2018 року, але до теперішнього часу меблі не виготовлені і в квартирі не встановлені. Однак суд першої інстанції не врахував норми ст. 872 ЦК України і зробив необґрунтований висновок, що роботи з виготовлення меблів виконані, але в справі відсутні будь які докази що замовлення повністю виконано. Також апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки суд прийшов до хибного висновку, що дана справа є малозначною, в порушення п. 5 ч. 4 ст.274 ЦПК України, оскільки ціна позову становить 2743712 грн, що перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що 15 листопада 2017 року між ОСОБА_1 як замовником та ОСОБА_2 як виконавцем було укладено договір побутового підряду з виготовлення кутової кухні з пеналом для вбудованих холодильника, духовки, пічки СВЧ із встановленням меблів в квартирі в місті Києві. Вартість робіт узгоджена в сумі 50000 грн, що оформлено на бланку - замовлення.
26 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір побутового підряду з виготовлення та монтажу в квартирі в місті Києві чотирьох шаф-купе. Вартість робіт узгоджена в сумі 70400 грн, що теж оформлено на бланку-замовлення. 
На виконання умов даних договорів позивач сплатила відповідачу 110400 грн.
В квітні 2018 року відповідач доставив меблі в м. Київ в квартиру позивача, однак на думку позивача дані меблі були виготовлені з недоліками, не відповідали запроектованим розмірам та дизайну квартири. Усувати вказані недоліки відповідач відмовився і меблі залишились в квартирі.
В зв`язку з цим меблі для кухні було виготовлено по новому, а недоліки шафи усунуто третьою особою за кошти позивача.
В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути на її користь 104240 грн. у відшкодування витрат на усунення недоліків виконання договору підряду та 110000 у відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 травня 2019 року в задоволенні позову відмолено за недоведеністю позовних вимог.
Вказані обставини підтверджуються бланками-замовлення договорів побутового підряду, позовною заявою ОСОБА_1 з додатками, поданої у січні 2018 року в цивільній справі № 686/25642/18, рішенням суду в даній справі від 22 травня 2019 року. 
Згідно з ст.526 ЦПК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За нормами ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Статтею 872 ЦК України передбачено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1)виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2)розірвання договору та відшкодування збитків.
У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.
Відповідно до ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Згідно ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. 
За ст. 8 цього ж Закону разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. 
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. 
При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. 
Відповідно до ст. 10 Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. 
У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. 
За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. 
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як на підставу своїх позовних вимог про розірвання договору позивач посилалась на той факт, що відповідач ОСОБА_2 за договорами побутового підряду від 15.11.2017 року та 26.12.2017 року не виконав своїх зобов`язань щодо виготовлення, доставки та встановлення меблів в її квартирі в м. Києві, меблі позивачу не передані та не встановлені в квартирі.
Однак в підтвердження таких обґрунтувань позивач суду жодних доказів не надала.
В той же час в своїй позовній заяві до суду в цивільній справі № 686/25642/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 104240 грн. у відшкодування витрат на усунення недоліків виконання договору підряду та 110000 у відшкодування моральної шкоди позивач вказала, що в квітні 2018 року відповідач доставив меблі в м. Київ в квартиру позивача, однак дані меблі були виготовлені з недоліками, не відповідали запроектованим розмірам та дизайну квартири, в зв`язку з цим позивач вказала, що меблі для кухні було виготовлено по новому, а недоліки шафи усунуто третьою особою за кошти позивача.
В додатках до даної позовної заяви відповідач надала суду фотознімки зі своєї квартири в м. Києві, з яких вбачається, що меблі, а саме кухня та шафи-купе були доставлені в квартиру позивачу та встановлені в квартирі, хоча на фотознімках позивач зазначила недоліки, які на її думку мають ці меблі.
       В рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 22 травня 2019 року, яке набрало законної сили, в цивільній справі № 686/25642/18 суд дані обставини встановив, однак відмовив в позові за недоведеністю позовних вимог щодо невідповідності меблів умовам договорів та домовленості сторін.
Отже, вказані в позовній заяві підстави позову про повне не виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами побутового підряду з виготовлення, доставки меблів в квартиру позивача в м. Києві спростовуються вищенаведеною позовною заявою позивача з додатками та судовим рішенням в цивільній справі № 686/25642/18 і у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в даній цивільній справі.
Крім того судовим рішенням в цивільній справі № 686/25642/18 не встановлено невідповідності виготовлених відповідачем меблів умовам договорів та домовленостям сторін. 
Не надані такі докази і в даній цивільній справі .
За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову в позові за недоведеністю є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а відповідач не довів належними та допустимими доказами виконання своїх зобов`язань за договорами підряду слід відхилити.
Такі доводи не підтверджуються відповідними доказами та спростовуються матеріалами і судовим рішенням в цивільній справі № 686/25642/18, де було встановлено відповідні обставини щодо правовідносин сторін. 
Також слід відхилити твердження апелянта, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в поряду спрощеного провадження, хоча справа мала переглядатись в загальному позовному провадженні.
       У відповідності до ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:  1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);  4) справи про розірвання шлюбу;  5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
      Нормами ч. 1 ст. 274 ЦПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:  1) малозначні справи;  2) що виникають з трудових відносин;  3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
Як вбачається з позовної заяви позивача вона просила суд, стягнути з відповідача в загальному 2743712 грн. та як на підставу своїх позовних вимог посилалась на Закон України «Про захист прав споживачів».
03 липня 2020 року до відкриття провадження в справі позивач подала суду заяву, в якій зазначила, що просить анулювати її вимогу про стягнення пені у розмірі 2622312 грн, натомість просить суд стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, однак розрахунку цього суду не надала.
Таким чином суд відкрив провадження в справі за позовними вимогами про стягнення 110400 грн., сплачених за договором, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, тобто в загальній сумі 115400 грн., іншої ціни позову позивач не вказала.
Оскільки ціна позову в даній справі про захист прав споживачів, не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то суд правомірно у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України розглянув дану справу у порядку спрощеного позовного провадження.
Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцятиднів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 грудня 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох