Ухвала
 
24 грудня 2020 року
місто Київ
 
справа № 209/2599/18
провадження № 61-16278ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-2016», Відділу державної реєстрації Кам`янської міської ради
про визнання проведення позачергових загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-2016» від 11 серпня 2018 року такими, що не відповідають вимогам статуту та порушують права співвласників, а також про визнання протоколу від 11 серпня 2018 року № 3 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-2016» недійсним, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання проведення позачергових загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-2016» (далі - ОСББ «Моноліт-2016») від 11 серпня 2018 року такими, що не відповідають вимогам статуту та порушують права співвласників; визнання протоколу від 11 серпня 2018 року № 3 загальних зборів ОСББ «Моноліт-2016» недійсним, зобов`язання державного реєстратора Відділу державної реєстрації Кам`янської міської ради внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які внесено на підставі недійсного рішення за заявою ОСОБА_2 : скасування запису від 16 серпня 2018 року № 12231070003006097 про зміну додаткової інформації, зміну керівника юридичної особи, скасування запису внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах від 17 серпня 2018 року № 12231070004006097 про зміну керівника юридичної особи, зміну складу.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з підстав недоведеності та безпідставності пред`явлених позовних вимог, які ґрунтуються виключно на припущеннях.
ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 02 листопада 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог. Судом визначено обов`язок заявника здійснити доплату судового збору у розмірі 3 956, 80 грн.
У грудні 2020 року від заявника надійшли документи на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки визначений судом касаційної інстанції розмір судового збору - 5 638, 40 грн перевищує 5 % розміру річного доходу заявника за 2019 рік, який становить 42 480, 82 грн.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд з`ясував, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
-       оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;
-       суд апеляційної інстанції безпідставно визначив категорію справи як малозначну;
-       у задоволенні позову відмовлено на підставі надання неналежних доказів, зокрема, стороною відповідача надано підроблені документи, здійснено допит свідків та подано докази, які не мають стосунку до обставин справи,
-       судами не застосовано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 750/2262/18-ц (провадження № 61-46474св18) щодо належності письмових доказів у справах за позовами до об`єднань співвласників багатоквартирного будинку.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження заявником рішень судів першої та апеляційної інстанцій ним зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пункті 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. Щодо звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; 
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Верховний Суд, залишаючи без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 визначив розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги у розмірі 5 638, 40 грн. Оскільки заявником за подання касаційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1 681, 60 грн, Суд визнав обов`язок заявника здійснити доплату у розмірі 3 956, 80 грн.
Враховуючи розмір судового збору, який підлягає сплаті заявником за подання касаційної скарги у цій справі (5 638, 40 грн), відомості про майновий стан заявника за 2019 рік (42 480, 82 грн), Верховний Суд встановив наявність підстав для зменшення розміру належного до сплати судового збору, проте відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати такого. У такому висновку суд виходить з необхідності забезпечення відповідального та добросовісного виконання учасниками розгляду справи до виконання своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих процесуальним законом повноважень.
Суд зменшує розмір судового збору за подання скарги до суду касаційної інстанції до розміру 1 681, 60 грн, який сплачено заявником за подання касаційної скарги.
IV. Допуск до касаційного оскарження рішень суддів першої та апеляційної інстанцій, ухвалених у справі
За правилами пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України також малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України справа є малозначною в силу предмету та інших правових властивостей спору та визнана такою судом.
Справа розглянута судом апеляційної інстанції у порядку письмового провадження, справа визнана малозначною відповідно до частини шостої 
статті 19 ЦПК України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага з урахуванням того, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень статті 125 Конституції України.
Суд також звертає увагу на положення пункту 32 Копенгагенської Декларації про соціальний розвиток, схваленої 12-13 квітня 2018 року у Комітеті міністрів Ради Європи, згідно з яким схвалюється суворе та послідовне застосування критеріїв стосовно прийнятності заяви у судовому процесі та в повному обсязі використання можливості оголосити заяву неприйнятною, якщо заявники не постраждали від значної шкоди.
Верховний Суд, ураховуючи предмет спору, доводи касаційної скарги, які можуть бути предметом перевірки судом касаційної інстанції, наведені заявником підстави касаційного оскарження таких рішень відповідно до частини другої статті 389, частини третьої статті 411 ЦПК України, вважає наявні підстави для відкриття касаційного провадження у такій справі.
V. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки, вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 392, 390, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги залишити без задоволення.
Зменшити розмір судового збору за подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції до розміру 1 681, 60 грн, який сплачено заявником за подання касаційної скарги.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу № 209/2599/18 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-2016», Відділу державної реєстрації Кам`янської міської ради про визнання проведення позачергових загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-2016» від 11 серпня 2018 року такими, що не відповідають вимогам статуту та порушують права співвласників, а також про визнання протоколу від 11 серпня 2018 року № 3 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-2016» недійсним, зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 24 січня 2021 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

В. В. Яремко