Ухвала
 
31 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/13236/17
провадження № 61-11654ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної 
дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року, позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментівзадоволено частково. Стягнуто з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 04 жовтня 2017 року і до повноліття дитини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути 
з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини.   
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом спору у зазначеній справі є стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат