ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2020 р.           Справа№ 917/814/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Грека  Б.М. 
 
секретар судового засідання: Вознюк К.Л.
за участю представників відповідно до протоколу судового засідання від 18.06.2020, розглянувши апеляційні скарги: 
1)          акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі – АТ «Державний ощадний банк України»; скаржник – 1);
2)          Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі – ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області; скаржник – 2);
3)          ООО PKP ALPHATEX LTD (далі – скаржник – 3);
4)          акціонерного товариства (далі – АТ «Дельта БАНК»; скаржник – 4);
5)          публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі – ПАТ «АКПІ банк»; скаржник – 5);
6)          акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі – АТ «Укрексімбанк»; скаржник – 6); 
7)          акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі – АТ «Банк «Фінанси та Кредит»; скаржник – 7), в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит`Ірклієнко Ю.П.
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019
у справі№ 917/814/16 (суддя: Яковенко А.В.)
за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України»
до приватного акціонерного товариства «АвтоКраз» (далі – ПАТ «АвтоКраз»)
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Господарського суду Полтавської області з заявою про порушення справи про банкрутство боржника, оскільки останній неспроможний сплатити борг.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.06.2016 відмовлено у порушенні провадження у справі № 917/814/16 про банкрутство ТОВ "АвтоКраз".
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 скасовано ухвалу господарського суду Полтавської області від 07.06.16 у справі № 917/814/16, а справу скеровано до Господарського суду Полтавської області для виконання вимог частини першої статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України).
Господарським судом Полтавської області на виконання вимог вказаних норм ГПК України скеровано матеріали справи № 917/814/16 до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство.
Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2018, ПАТ “Авто Краз” звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вказану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 апеляційну скаргу боржника залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі № 917/814/16 залишено без змін, матеріали справи № 917/814/16 повернуто до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва  від 12.08.2019 року у справі № 917/814/16, зокрема:
визнано кредитором у справі № 917/814/16 по відношенню до боржника – OOO PKP Alphatex LTD з грошовими вимогами на суму 170      665      151грн., з яких 3      524грн. – вимоги першої черги, 170      661      627грн. – вимоги четвертої черги;
окремо внесенодо реєстру вимог кредиторів боржника вимоги кредиторів, що забезпечені заставою боржника:
- ПАТ «Укрексімбанк» на суму 2      849      639,93грн.;
- АТ «Дельта Банк» на суму 220      255      558,70грн.;
- АТ «Державний ощадний банк України» з на суму 254 732 468,47грн.;
-ПАТ «АКПІ банк» на суму 206      344      999,99грн.; 
- АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на суму 618      523170,43грн.; 
відмовлено у визнанні кредитором:
ГУ ДСУ України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області у визнанні кредитором на суму 540852,41грн.; 
ПАТ «Укрексімбанк» у визнанні кредитором на суму 3      975      547,17грн.;
АТ «Дельта-Банк» у визнанні кредитором на суму 516      699      158, 89грн.; 
АТ «Державний ощадний банк України» на суму 1      541      796      001,76грн.; 
ПАТ «АКПІ банк» на суму 1      245      795      543, 13грн.; 
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у визнанні кредитором на суму 3      751728699,84грн.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою Господарського суду міста Києва, АТ “Банк “Фінанси та Кредит”, звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд: скасувати ухвалу Господарського міста Києва від 12.08.2019 у справі № 917/814/16 в частині затвердження вимог АТ “Фінанси та Кредит” у розмірі 3      524грн. – вимоги 1 черги(судовий збір);757      430      007 грн.  – вимоги 6 черги; 618      523170,40 грн. – такі, що забезпечено заставою; прийняти нове рішення, яким визнати вимоги АТ “Фінанси та Кредит” до ПАТ “АвтоКраз” за договором про мальтивалютну кредитну лінію №1270м-08 від 03.10.2008 у розмірі 927      244      685, 35 грн., а за договором про мультивалютну кредитну лінію №1270м-08 від 01.10.2008 у розмірі 2      783      875979,61грн. та разом становлять: 3      711      120      664,96 грн. вимоги 4 черги; 2      594      643959,15грн., як такі, що забезпечені заставою;315      641      388,80 грн. пені та судового збору за рішення суду у справі №917/2059/16 та №917/2093/16; включити до реєстру вимог кредиторів, затвердивши його в цілому, вимоги АТ “Фінанси та Кредит”.
09.09.2019 надійшлакасаційна скаргавід 06.09.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 справа                         № 917/814/16.
19.09.2019 відділ діловодства суду було отримано від ПАТ “АвтоКраз” заяву в якій останній просить звернути увагу про те, що апелянт в апеляційній скарзі не зазначив жодної інформації (найменування, місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи та інші відомості) про Військову частину НОМЕР_1 , а тому є сумнів надсилання йому копії апеляційної скарги і доданих до неї матеріалів.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2019 справу № 917/814/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Пантелієнка В.О., Сотнікова С.В.
30.09.2019 ухвалою суду залишено апеляційну скаргу без руху та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 5      763грн.
28.10.2019 від скаржника на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 30.09.2019 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме докази про сплату судового збору у розмірі 5      763грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019: клопотання      АТ “Державний ощадний банк України”, ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області та ООО PKP ALPHATEX LTD про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі№917/814/16 задоволено; поновлено вказаним скаржникам строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі      №917/814/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами скаржників 1 – 3; апеляційні скарги об`єднано в одне апеляційне провадження.
23.10.2019 апеляційні скарги АТ “Державний ощадний банк України”, ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, ООО PKP ALPHATEX LTD, ПАТ “Дельта БАНК”, ПАТ «АКПІ банк» та АТ «Укрексімбанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 917/814/16 об`єднано в одне апеляційне провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2019 апеляційні скарги скаржників 1 – 7 було об`єднано в одне апеляційне провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019, зокрема: зупинено апеляційне провадження за апеляційними скаргами скаржників 1 – 7  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 про визнання конкурсних кредиторів по відношенню до боржника юридичних осіб публічного та приватного права; затвердження реєстру вимог кредиторів ПАТ "АвтоКраз" у справі    № 917/814/16 та вирішення ряду інших процесуальних питань, до закінчення перегляду в касаційному провадженні касаційної скарги АТ "Дельта Банк" від 06.09.2019 на постанову    Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 у справі №917/814/16; направлено матеріали справи № 917/814/16 до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду.            
01.11.2019 арбітражний керуючий Кізленко В.А. подав суду відзив на апеляційну скаргу OOO PKP ALPHATEX LTD, в якому арбітражний керуючий заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу скаржника – 3 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 в справі №917/814/16 залишити без змін.
11.11.2019 арбітражний керуючий Кізленко В.А. подав суду відзив на апеляційну скаргу АТ “Дельта Банк”, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги скаржника – 4 та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
11.11.2019 ОСОБА_1 подав суду відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Укрексімбанк», в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги скаржника – 6 та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 в справі №917/814/16 залишити без змін.
11.11.2019 ОСОБА_1 подав суду відзив на апеляційну скаргу ПАТ «АПІ банк, в якому арбітражний керуючий заперечував проти доводів апеляційної скарги скаржника – 5, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
18.11.2019 ОСОБА_1 подав суду відзив на апеляційну скаргу ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит”, в якому арбітражний керуючий заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 без змін.
18.11.2019 ПАТ «Автокраз» надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі №917/814/16 без змін.
04.12.2019 АТ “Банк “Фінанси та Кредит” подало суду відповідь на відзив арбітражного керуючого Кізленка В.А. в якій банк просив врахувативідповідь на відзив розпорядника майна Кізленка В.А. під час розгляду апеляційної скарги скаржника – 7 в межах справи №917/814/16 та задовольнити апеляційну скаргу.
Постановою касаційного господарського суду від 04.12.2019 касаційну скаргу АТ “Дельта Банк” в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ “Дельта Банк” Кадирова В.В. залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 у справі №917/814/16 залишено без змін.
13.12.2019 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду повернуто матеріали справи №917/814/16 за заявою АТ «Державний ощадний банк України” до ПАТ “Авто Краз” про визнання банкрутом.
Розпорядженням керівника апарату суду від 24.12.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/814/16.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 24.12.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Сотніков С.В.
Ухвалою суду прийнято апеляційні скарги до свого провадження у вказаному складі, поновлено провадження у справі № 917/814/16, призначено справу до розгляду на 05.02.2020.
26.12.2019 арбітражний керуючий подав суду клопотання про надання OOO PKP ALPHATEX LTD строку для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом доплати судового збору у розмірі 121   044грн.
31.01.2020 ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області подало суду заперечення на відзив арбітражного керуючого Кізленка В.А. від 18.10.2019 на апеляційну скаргу скаржника на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019.
04.02.2020 АТ «Державний ощадний банк України» подав суду клопотання про зупинення провадження у справі, в якому банк просив зупинити провадження у справі №917/814/17 до вирішення справи №912/1120/16.
Розпорядженням Керівника апарату суду від 04.02.2020 у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/814/16.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 04.02.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 апеляційні скарги скаржників 1 – 7 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 прийнято до провадження колегією суддів у вказаному складі.
05.02.2020 АТ “Банк “Фінанси та Кредит” подало суду пояснення до апеляційної скарги, в яких товариство просило прийняти дані письмові пояснення та врахувати їх при розгляді апеляційної скарги скаржника – 7, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 в частині затвердження вимог АТ “Банк “Фінанси та Кредит” у визначеному розмірі.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.02.2020 розгляд апеляційних скарг було відкладено до 20.02.2020.
17.02.2020 ТОВ "Фінансова компанія "ІнвестохіллсВеста" подало суду заяву про заміну правонаступника у справі про банкрутство.
18.02.2020 ОСОБА_1 подав суду клопотання про надання ООО PKP ALPHATEX LTD строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
18.02.2020 ПАТ "АвтоКраз" подало суду заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі №917/814/16.
20.02.2020 ООО PKP ALPHATEX LTD подало суду пояснення щодо клопотання розпорядника майна про необхідність усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 розгляд апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 917/814/16 відкладено до 05.03.2020.
28.02.2020 ОСОБА_1 подав суду клопотання про залишення апеляційної скарги ООО PKP ALPHATEX LTD без розгляду.
Розпорядженням Керівника апарату суду від 03.03.2020 у зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/814/16.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.
04.03.2020 АТ “Банк “Фінанси та Кредит” подало суду пояснення щодо заяви ТОВ “ФК “ІнвестахіллсВеста” про заміну правонаступника у справі про банкрутство, крім того, АТ “Банк “Фінанси та Кредит” подало суду письмові пояснення, в яких просило врахувати їх під час розгляду апеляційної скарги скаржника – 7.
04.03.2020 АТ “Банк “Фінанси та Кредит” подало суду клопотання про відкладення розгляду справи №917/814/16 на іншу дату.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2020 апеляційні скарги скаржників прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Грека Б.М., Полякова Б.М.
05.03.2020 заяву судді Північного апеляційного господарського суду Полякова Б.М. про самовідвід від участі у розгляді справи №917/814/16 задоволено, відведено суддю Полякова Б.М. від участі у розгляді справи №917/814/16, справу №917/814/16 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою.
Розпорядженням керівника апарату суду від 13.03.2020 у зв`язку із задоволенням заяви судді Полякова Б.М. про самовідвід від участі у розгляді справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/814/16.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та витягів з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Грек Б.М.
16.03.2020 апеляційні скарги прийнято до провадження вказаною колегією суддів, а їх розгляд призначено на 22.04.2020.
06.04.2020 повідомлено учасників справи №917/814/16, що розгляд апеляційних скарг скаржників 1 – 7 не відбудеться 22.04.2020.
07.04.2020 ПАТ “Дельта Банк” подало суду клопотання про відкладення розгляду справи.
27.04.2020 призначено розгляд справи № 917/814/16 на 20.05.2020. 
12.05.2020 АТ «Укрексімбанк» подало суду заяву від 08.05.2020 про участь у судовому засіданні 20.05.2020 в режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Господарському суду Запорізької області.
14.05.2020 ухвалою суду: клопотання скаржника – 6 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; призначено справу №917/814/16 до розгляду в режимі відеоконференції на 20.05.2020; доручено Господарському суду Запорізької області забезпечити проведення відеоконференції 20.05.2020.
18.05.2020 ПАТ “Дельта Банк”,19.05.2020 АТ “Державний ощадний банк України”, а 19.05.2020 ООО PKP ALPHATEX LTD подали суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із продовженням карантину з метою уникнення поширення гострої распіраторної хвороби COVID-19.
20.05.2020 АТ “Банк “Фінанси та Кредит” подало суду клопотання про відкладення судового засідання, оскільки представник банку не зможе прибути у судове засідання, що обумовлене його участю в якості представника ТОВ “Торговий дім “Дарниця”, у справі №910/7819/18.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 розгляд апеляційних скарг скаржників 1 – 7 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 917/814/16 відкладено на 03.06.2020.
25.05.2020 АТ “Державний експортно-імпортний банк України” подало суду заяву про участь у судовому засіданні 03.06.2020 в режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Господарському суду Запорізької області.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2020 клопотання АТ “Державний експортно-імпортний банк України” про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та призначено справу №917/814/16 до розгляду в режимі відеоконференції на 03.06.2020.
27.05.2020 арбітражний керуючий Кізленко В.А. подав суду клопотання про доручення до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №904/2104/19 та врахувати обставини, які були встановлені у вказаній постанові, при розгляді справи №917/814/16.
02.06.2020 ПАТ “Дельта Банк” подало суду клопотання про відкладення розгляду справи.
03.06.2020 розгляд апеляційних скарг було відкладено на 11.06.2020.
04.06.2020 скаржник – 6 подав суду клопотання про участь у судовому засіданні 11.06.2020 в режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Господарському суду Запорізької області.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання АТ “Укрексімбанк” щодо проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
10.06.2020 та 11.06.2020 ООО PKP ALPHATEX LTD подало суду пояснення по справі №917/814/16 щодо доплати судового збору згідно ухвали суду.
11.06.2020 ООО PKP ALPHATEX LTD подало суду клопотання про застосування до вимог кредиторів строків позовної давності.
Крім того, 11.06.2020 АТ “Державний ощадний банк України” подало суду пояснення у справі №917/814/16.
В судовому засіданні 11.06.2020 представники, ПАТ “Державний експортно-імпортний банк України”, АТ “Банк “ Фінанси та Кредит”, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ “Банк “Фінанси та Кредит” Ірклієнко Ю.П., арбітражного керуючого Кізленка В.А., арбітражний керуючий Кізленко В.А., АТ “Київмедпрепарати”, ПАТ “Державний ощадний банк України”, ООО PKP ALPHATEX LTD, ПАТ “Помінвестбанк”, ПАТ “Дельта Банк” надали пояснення по суті спору.
Ухвалою суду від 11.06.2020, зокрема:
клопотання арбітражного керуючого Кізленка В.А. про залишення апеляційної скарги OOO PKP ALPHATEX LTD без розгляду, залишено без розгляду;
клопотання АТ “Державний ощадний банк України” про зупинення провадження у справі 917/814/16  до вирішення справи №912/1120/16 залишено без розгляду;
у судовому засіданні 11.06.2020 оголошено перерву до 18.06.2020.
18.06.2020 відділом діловодства суду було отримано від Кізленка В.А. та боржника заперечення на клопотання OOO PKP ALPHATEX LTD про застосування наслідків спливу строку позовної давності.
У судове засідання 18.06.2020 з`явилися представники                                         АТ "Укрексімбанк", ПАТ “Дельта Банк”, ПАТ “Державний ощадний банк України”, АТ "Київмедпрепарат", OOO PKP ALPHATEX LTD, ПАТ "АвтоКрАЗ",  АТ "Банк "Фінанси та кредит", арбітражний керуючий Кізленко В.А. та його представник, інші учасники у судове засідання не з`явилися.  
Представник OOO PKP ALPHATEX LTD у судовому засіданні 18.06.2020 підтримав доводи, що наведені у апеляційній скарзі, при цьому, підтримав клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, яке мотивоване тим, що ознайомившись із матеріалами справи у Північному апеляційному господарському суді, у тому числі документами які підтверджують виникнення вимог кредиторів, виникла необхідність заявити клопотання про застосування строків позовної давності.
Представники АТ "Укрексімбанк", ПАТ «Дельта Банк»,                           ПАТ «Державний ощадний банк України», АТ "Банк "Фінанси та кредит" наполягли на задоволенні своїх апеляційних скарг.
Представник АТ "Київмедпрепарат" заперечив проти задоволення апеляційної скарги OOO PKP ALPHATEX LTD.
Арбітражний керуючий та представник ПАТ "АвтоКрАЗ" заперечили проти задоволення апеляційних скарг та заперечили проти застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, що заявлена представником               OOO PKP ALPHATEX LTD.
Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України             надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.
Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного висновку.
Зміст статті 269 ГПК України встановлює таке.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.
Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.
З матеріалів справи судом вбачається, що відповідне повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "АвтоКраз" офіційно опубліковано  на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 09.10.2018.
Після публікації вказаного оголошення та у строк, встановлений вказаними приписами статті 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, до суду надійшли  заяви з вимогами до боржника.
Відповідно до частини другої статті 25 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.
За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.
У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.
Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди.
Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі при спрощеному порядку розгляду справи про банкрутство.
Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).
За змістом статті 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у наступному порядку:
1) у першу чергу задовольняються:
вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;
вимоги кредиторів за договорами страхування;
витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі:
витрати на оплату судового збору;
витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;
витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом;
витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута;
витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв`язку з визнанням мирової угоди недійсною;
вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому;
вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута;
витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов`язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута;
витрати Гарантійного фонду виконання зобов`язань за складськими документами на зерно, пов`язані з набуттям ним права регресної вимоги щодо зернового складу, - у розмірі всієї виплаченої ним суми відшкодування вартості зерна;
2) у другу чергу задовольняються:
вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);
3) у третю чергу задовольняються:
вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);
вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;
4) у четверту чергу задовольняються:
вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов`язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника;
5) у п`яту чергу задовольняються:
вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;
вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 5 відсотків обсягу стягнутих на користь боржника активів (повернення грошових коштів, майна, майнових прав), які на дату порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб;
вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди керуючому санацією або ліквідатору у частині 3 відсотків обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів, які підлягають позачерговому задоволенню та віднесені до конкурсних згідно з цим Законом;
6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.
Так, у судовому засіданні, що відбулось 12.08.2019 Господарським судом міста Києва було розглянуто реєстр вимог кредиторів та прийнято ухвалу, що оскаржується.
Щодо апеляційної скарги OOO PKP ALPHATEX.
Як вбачається з апеляційної скарги, вимоги скаржника – 3 щодо скасування оскаржуваної ухвали в частині визнання вимог:  ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод»; ТОВ «Торговий дім «Полтавський автоагрегатний завод»; ПАТ «Київмедпрепарат»; ТОВ «Торговий дім «АвтоКрАЗ»; ПрАТ «Херсонський завод карданних валів»; ПАТ «Ужгородський Турбогаз»; ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів «Гемопласт»; ТОВ «Феррострой»; ПрАТ «Авторадіатор»; ПрАТ «Кременчукм`ясо»; ТОВ «КрАЗ Лізинг»; ПрАТ «Зовнішньоторговельна фірма «КрАЗ»; ТОВ «Міжгалузева машинобудівна корпорація»; ТОВ «Восток-Руда»; ПрАТ «Токмацький ковальсько-штампувальний завод»; ТОВ «Хімічні технології»; ТОВ «Нові промислові технології»; ПАТ «Стаханівський завод технічного вуглецю»; ТОВ «Ді.еР.Ай»; ТОВ «Будівельна компанія «Основа»; ТОВ «Апогей»; ТОВ «Хімреактив»; Forth Asset Management Limited; ТОВ «Міжрегіональна транспортна компанія» фактично зводяться до того, що: судом першої інстанції не було перевірено матеріали щодо кожної вимоги кредиторів; оригінали векселів не були подані суду на огляд; вимоги кредиторів не підтверджено первісними документами, що ставить під сумнів їх легітимність; в матеріалах справи наявні договори, що не стосуються вимог до боржника.
Судом першої інстанції встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено такі обставини: 
Заява ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод» про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника  була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Згідно договору купівлі-продажу векселів від 07 жовтня 2008 року № Б-316/1 кредитор придбав у ВАТ “Токмацький ковальсько-штампувальний завод” 3 (три ) простих векселя, векселедавцем яких є боржник, а саме:
№ вексельного бланку АА0785627 номінальною вартістю 10 000 000 грн.;
№ вексельного бланку АА0785628 номінальною вартістю 10 000 000 грн.;
№ вексельного бланку АА0785705 номінальною вартістю 15 000 000 грн.;
Загальна вартість складає 35 000      000 грн..
Векселя передано по акту прийому-передачі векселів від 07.10.2008 з правом пред`явлення не раніше 01.10.2017  про що зазначено на вказаних вище простих векселях.
За таки обставин, судом першої інстанції було встановлено, що станом на дату пред`явлення заяви розмір вимог кредитора становить 35 000      000 грн.
Кредитор повідомляє, що заставне майно в забезпечення зобов`язань відсутнє, договір застави між кредитором та боржником не укладався.
У зв`язку з наведеним, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що кредиторські вимоги ПАТ  “Полтавський авто агрегатний завод” підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. –  перша черга;  35      000      000 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Торговий дім “Полтавський автоагрегатний завод” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
З матеріалів справи вбачається, що:
01.11.2016 кредитором та боржником було укладено договір оренди легкового автомобіля № 01/11/16 зі строком оренди до 01.11.2017 (пункту 2.1.). Додатковою угодою від 23.10.2017 термін дії договору оренди продовжений до 01.02.2019.
01.11.2016 кредитор на виконання вказаного вище договору оренди передав боржнику, а боржник прийняв від кредитора автотранспортний засіб, з умовою оплати в розмірі 20      000 грн. (щомісяця) не пізніше 20 числа кожного поточного місяця, згідно виставленого рахунку.
Боржник орендну плату на користь кредитора не провів до даного часу, тобто протягом 20 місяців, починаючи з грудня 2016 року орендну плату на рахунок кредитора не перераховував, таким чином, розмір вимог кредитора до боржника (розрахунок сум, що стягуються) складає загальну суму 400      000 грн. 
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, дійшов обґрунтованого висновку, що  кредиторські вимоги ТОВ  “Торговий дім “Полтавський автоагрегатний завод” підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів:  3      524 грн. – перша черга; 400      000 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Київмедпрепарат” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.12.2010 у справі № 9/137 позов задоволено повністю, вирішено стягнути з холдингової компанії "АвтоКраз" у формі відкритого акціонерного товариства на користь ПАТ "Київмедпрепарат" – 20 000      000 грн. суми попередньої оплати, 25      500 грн. витрат по сплаті держмита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 19.01.2011 Господарським судом Полтавської області видано Наказ про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В процесі виконавчого провадження 17.01.2015 було перераховано Кредитору 25 064, 71 грн., 22.06.2016 було перераховано Кредитору 68 366, 51 грн., 28.03.2017 перераховано Кредитору 45 154,87 грн., 23.03.2018 було перераховано Кредитору 9,42 всього на загальну суму 138 595, 51 грн.
ПАТ “Київмедпрепарат” є законним держателем простих векселів на загальну суму 115 500 000 грн.
16.12.2008 ТОВ “Агрібізнес” та ПАТ “Київмедпрепарат” укладено договір купівлі-продажу векселів № Б-444/1, згідно з яким ТОВ “Агрібізнес” продає, а ПАТ “Київмедпрепарат” придбає вексель простий серії АА № 0815154, АА№ 0815152, АА № 0815151.
Факт отримання векселю підтверджується актом прийому-передачі векселів, таким чином, внаслідок видачі боржником простих векселів, було засвідчено безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити грошові кошти на суму 115      500      000 грн. держателю цих векселів - ПАТ “Київмедпрепарат”.
Керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ПАТ “Київмедпрепарат” підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга;  135      387 140, 49 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Торговий дім АвтоКрАЗ” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону, вказана заява обґрунтована належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи. 
З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ТОВ «Торговий дім АвтоКрАЗ” включив до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. –  перша черга;  538      656           251, 91 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Херсонський завод карданних валів” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника  була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, наявність заборгованості боржника по договору № 12-2011 від 12.12.2011 в сумі 575 139, 34 грн., договору № Б-10-17/17 від 31.03.2010 в сумі 6 172 166,13 грн. та по договору № 03-09 від 24.10.2008 в сумі 5 843 760,73 грн. на загальну суму 12 591 066,20 грн. перед ПрАТ “ХЗКВ” за зобов`язаннями підтверджується актом звірки розрахунків, станом на 01.10.2018, підписаним з обома сторонами.
Отже, суд першої інстанції правомірно включив кредиторські вимоги ПАТ «Херсонський завод карданних валів» до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів:  3      524 грн. – перша черга; 12      591 066, 20 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Ужгородський Турбогаз” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство ПАТ "АвтоКраз" була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Факт заборгованості на загальну суму 24 734 007,07 грн. визнається в повному обсязі ПрАТ "АвтоКраЗ", що підтверджується актом звірки розрахунків між ПрАТ "АвтоКраЗ" і ПАТ “Ужгородський Турбогаз” від 30.06.2018.
Отже, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд першої інстанції обґрунтовано включив кредиторські вимоги ПАТ “Ужгородський Турбогаз” до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга;  24      734      007,07 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів “Гемопласт” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
25.03.2010 холдинговою компанією “АВТОКРАЗ”, правонаступником якої ПАТ “АВТОКРАЗ”, як продавцем та ВАТ “Гемопласт”, правонаступником якого є ПАТ “Гемопласт”,  як покупцем було укладено Договір №17 за умовами якого постачальник взяв на себе зобов`язання постачати покупцю і передавати у власність поліетилен низького тиску, а покупець взяв на себе зобов`язання оплатити товар на умовах 100% передоплати та прийняти його. В подальшому, відповідно Додатку № 4 від 30.12.2010 до Договору № 17 від 25.03.2010 строк Договору № 17 був пролонгований до 31.12.2020.
Всього за період з 30.03.2010 по 30.09.2010 кредитором було сплачено на користь боржника в рахунок передоплати 22 700 000 грн., однак свої зобов`язання із постави боржник не виконав.
Отже, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ПАТ “Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів “Гемопласт”  правомірно включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів:  3      524 грн. – перша черга; 22      700      000 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Феррострой” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
30.03.2011 Кредитором та Боржником було укладено договір підряду           № 490/11, відповідно до якого Кредитор (Замовник за Договором № 490/11) доручає та зобов`язується оплатити, а Боржник (Підрядник за Договором № 490/11) зобов`язується поетапно виконати роботи з випробування обладнання в процесі експлуатації “Репульпатора МІСІ 1250 х IIS”:
Відповідно до рахунку-фактури від 31.03.2011 № 70426 на суму 3      500      000 грн., Кредитором було перераховано Боржнику попередню оплату за Договором № 490/11 в сумі 3 500      000 грн., що підтверджується банківською випискою від 31.03.2011, проте станом на сьогодні роботи, визначені Договором № 490/11 Боржником виконані не були.
Додатковою угодою № 3 від 01.06.2018 до Договору № 490/11 Боржником та Кредитором було досягнуто згоди про розірвання Договору № 490/11. Відповідно до пункту 2 вищевказаної додаткової угоди, Боржник був зобов`язаний протягом 30  календарних днів з дати укладення додаткової угоди повернути (перерахувати) Кредиторові попередню оплату, перераховану Кредитором Боржнику за Договором № 490/11, проте грошові кошти не були перераховані Боржником Кредиторові.
Кредитором та Боржником було укладено договір підряду від 24.05.2011 № 681/11 відповідно до якого Кредитор (Замовник за Договором № 681/11) доручає та зобов`язується оплатити, а Боржник (Підрядник за Договором №681/11) зобов`язується виконати пуско-налагоджувальні роботи обладнання “Репульпатора МІСІ 1250 х ІІS”.
Кредитором було перераховано Боржникові грошові кошти в сумі 2450000 грн. в якості попередньої оплати за Договором № 681/11, що підтверджується банківською випискою від 24.05.2011, проте роботи, визначені Договором № 681/11 Боржником виконані не були.
Додатковою угодою № 3 від 01.06.2018 до Договору № 681/11 Боржником та Кредитором було досягнуто згоди про розірвання Договору № 681/11. Відповідно до пункту 2 вищевказаної додаткової угоди, Боржник був зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати укладення додаткової угоди повернути (перерахувати) Кредиторові попередню оплату, перераховану Кредитором Боржнику за Договором № 681/11, проте відповідні грошові кошти не були перераховані Боржником Кредиторові.
Кредитором та Боржником було укладено договір купівлі-продажу від 02.09.11 року № 444  відповідно до якого Боржник (Продавець за Договором № 444) зобов`язується передати у власність Кредитора (Покупець за Договором № 444), а Кредитор зобов`язується прийняти та оплатити автомобіль КрАЗ в кількості 3 (три) одиниці.
На виконання вимог Договору № 444, Кредитор перерахував Боржникові попередню оплату за автомобілі в сумі 1      250      000 грн., що підтверджується банківською випискою від 02.09.2011.
Листом від 09.09.2011 № 1420 Кредитором було повідомлено Боржникові про те, що визначені умовами Договору № 444 автомобілі не задовольняють потреби Кредитора, у зв`язку з чим Кредитор просить повернути грошові кошти, що були перераховані Кредитором Боржникові в якості авансу.
Відповідно до укладеної між Кредитором та Боржником додаткової угоди № 1 від 09.09.11 до Договору № 444, Боржник зобов`язаний повернути Кредиторові авансовий платіж, проте  боржником було повернуто Кредиторові грошові кошти частково, а саме в сумі 1 216 612,20 гривень, що підтверджується банківською випискою від 09.09.2011.
Отже, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд першої інстанції обґрунтовано включив кредиторські вимоги Кредитора до  реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 5 983      387, 80 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Авторадіатор” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Керуючись ст. 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ПАТ «Авторадіатор” підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та обґрунтовано включені судом першої інстанції до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів:  3      524 грн. – перша черга; 6      109 139, 31 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Кременчукм`ясо” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Актом звірки розрахунків від 23.10.2018 (копія наявна в матеріалах справи)  встановлено, що станом на 23.10.2018 борг боржника перед Кредитором становить 51 000      000 грн., з яких 27 000      000 за Договором № 481 від 24.06.2009 та 24 000      000 грн. за Договором № 1120/1 ТД від 06.12.2010.
Отже, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ПАТ “Кременчукм`ясо” судом першої інстанції обґрунтовано включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. –  перша черга; 51  000      000 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “КрАЗ Лізинг” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
З урахуванням доказі, наявних в матеріалах справи, заборгованість ПАТ “АвтоКрАЗ” перед ТОВ “КрАЗ Лізинг” загалом складає 5      678 561 грн. 88 коп., у зв`язку з чим, судом правомірно, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, включено кредиторські вимоги Кредитора до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 5      678 561, 88 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Зовнішньоторговельна фірма “КрАЗ” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
ПАТ “Зовнішньоторговельна фірма “КрАЗ виконало свої зобов`язання за Договором, проте боржник належним чином не виконав свої зобов`язання за договором і станом на 01.10.2018, у зв`язку з чим заборгував 33      768, 41 грн. 02.02.2017  ПАТ “Зовнішньоторгівельна фірма “КрАЗ” та боржником  було укладено угоду про викуп векселів. 
Кредитор виконав  зобов`язання за Договором, проте боржник не належним чином виконав свої зобов`язання за договором і станом на 01.10.2018 заборгувало 1 815      000 грн. 
З огляду на наведене, керуючись, статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги Кредитора підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3          524  грн. – перша черга; 48      455 430, 40 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Міжгалузева машинобудівна корпорація” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника  була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Кредитор виконав свої зобов`язання за Договором оренди легкового автомобіля №2А/17, проте боржник в порушення взятих на себе зобов`язань не належним чином виконало свої зобов`язання за Договором і станом на 31.10.2018 заборгувало 45      500 грн., у зв`язку з чим, керуючись ст. 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд першої інстанції обґрунтовано вніс кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів:  3      524 грн. – перша черга;  75 435, 40 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Восток-Руда” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Укладеним боржником та кредитором договором №482 ТД від 24.06.2009  з додатками, згідно якого Боржник зобов`язувався передати у власність підприємства автомобілі "КрАЗ” у кількості 214 шт. при здійсненні підприємством 100% оплати. На виконання умов даного договору ТОВ «Восток-Руда»  здійснило 100% переплату коштів, що підтверджується копіями платіжних доручень про опплату автомобілів. У визначений договором строк зобов`язання щодо передачі автомобілів не були виконані.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від №18/2731/11 від 24.11.2001, зобов`язано ПАТ “КрАЗ” у строк до 01.06.2012 поставити 214 автомобілів “КрАЗ”, проте рішення виконано частково боржником, поставлено 2 авто.
Таким чином, зобов`язання не виконано, а вартість непоставлених авто складає 139      030      000 грн.
У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, обґрунтовано вніс кредиторські вимоги кредитора до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів:  3  524 грн. – перша черга; 139      030      000 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Токмацький ковальсько-штампувальний завод” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
Загальний розмір заборгованості боржника  перед кредитором становить 320 241 514,83 грн.
Керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги кредитора обґрунтовано включено до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 320      241 514,83 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Хімічні технології” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
Наявна заборгованість боржника перед кредитором підтверджується актами звіряння розрахунків, що наявні в матеріалах справи, у зв`язку з чим, керуючись ст. 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги кредитора обґрунтовано включено до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 246      256 887,28 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Нові промислові технології” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону.
30.09.2010 ТОВ “Нові промислові технології” та ПрАТ “АвтоКрАЗ” укладено Договір купівлі-продажу векселів № Б-10-572/3 відповідно до якого Продавець (ТОВ “Нові промислові технології”) продає, а Покупець (ПрАТ “АвтоКрАЗ”) купує вексель АА 0141910. Векселедавцем є ТОВ “Агрібізнес”.
Пункт 2.1 Договору визначає договірну вартість предмету договору у розмірі 65      511      300 грн.
Актом приймання-передачі веселів від 30.09.2010 предмет договору був переданий покупцеві.
Додатковою угодою від 28.12.2012 було внесені зміни до п.2.3. договору якою збільшено строк перерахування грошових коштів до 31.12.2013.
ПрАТ “АвтоКрАЗ” не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання та на момент подання цієї заяви існує заборгованість за договором купівлі-продажу векселів № Б-10-572/3 від 30.09.2010, яка становить 4      529 040,96 грн..
ТОВ “Нові промислові технології” та ПрАТ “АвтоКрАЗ” було складено акт звіряння розрахунків станом на 01.10.2018, який підтверджує існування заборгованості.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано, керуючись ст. 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, включив до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 4      529           040,96 грн. – четверта черга.
Заява ПАТ “Стаханівський завод технічного вуглецю” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
30.12.2008 ПАТ “Стахановський завод технічного вуглецю” та ПАТ “АвтоКрАЗ” укладено Договір купівлі-продажу векселів № Б-516/1 відповідно до якого Продавець (ПАТ “Стахановський завод технічного вуглецю”) продає, а Покупець (ПрАТ “АвтоКрАЗ”) купує наступні цінні папери: вексель АА 1080384 векселедавцем є ТОВ “Хімічні технології”, код ЄДРПОУ 32344793; вексель АА 1080389 векселедавцем є ТОВ “Хімічні технології”, код ЄДРПОУ 32344793; вексель АА 0141875, векселедавцем є ТОВ “Газотурбінні технології”, код СДРПОУ 32312612; вексель АА 1165977, векселедавцем є TOB “ММК”, код ЄДРПОУ 32312625; вексель 3009371494, векселедавцем є ТОВ “Агрібізнес”, код ЄДРПОУ 32312630; вексель 3009371495, векселедавцем є ТОВ “Агрібізнес”, код ЄДРПОУ 32312630; вексель АА 1833955, векселедавцем є ТОВ “Хімреактив”, код ЄДРПОУ 32344814.
Пункт 2.1 Договору визначає договірну вартість предмету договору у розмірі 111 250      000 грн.
Актом приймання-передачі веселів від 30.12.2008 предмет договору був переданий покупцеві.
Додатковою угодою від 28.12.2012 були внесені зміни до п.2.3. договору якою збільшено строк перерахування грошових коштів до 31.12.2014.
Боржник не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання та на момент подання цієї заяви існує заборгованість за договором купівлі-продажу векселів № Б-516/1 від 30.12.2008 яка становить 21 100      345 грн. (двадцять один мільйон сто тисяч триста сорок п`ять гривень).
ПАТ “Стахановський завод технічного вуглецю” та ПрАТ “АвтоКрАЗ” було складено акт звіряння розрахунків станом на 01.10.2018, який підтверджує існування заборгованості.
З огляду на наведене, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про внесення кредиторських вимог ПАТ “Стаханівський завод технічного вуглецю” до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3 524 грн. – перша черга; 21      100      345 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Ді.еР.Ай.” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
Заборгованість ПрАТ “АвтоКрАЗ” перед кредитором підтверджується складеним сторонами актом звіряння розрахунків станом на 01.10.2018, які підтверджують існування заборгованостей за укладеними ними договорами.
Отже, суд першої інстанції, керуючись ст. 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, обґрунтовано вніс кредиторські вимоги ТОВ “Ді.еР.Ай.” до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 20      606 116, 61 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ «Будівельна компанія «Основа» про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
30.03.2011 ТОВ “Будівельна компанія “Основа” та Боржником укладено Договір № 493/11, відповідно до якого Боржник зобов`язався продати, а Кредитор зобов`язався оплатити і купити автомобілі КрАЗ (надалі - Договір).
Згідно п. 5.1 Договору розрахунки за автомобілі здійснюються шляхом попередньої оплати. Кредитор виконав свій обов`язок, що підтверджується копією виписки по особовим рахункам Кредитора, доданим до цієї заяви, проте боржник не поставив кредитору жодних автомобілів.
У зв`язку із неможливістю виконати свої зобов`язання Боржник протягом 2013 року частково повернув Кредитору суму попередньої оплати, однак станом на 01.12.2014 сума заборгованості Боржника перед Кредитором все ще складала 2 910      000 грн., що підтверджується копією акту звірки розрахунків, доданим до цієї заяви.
Керуючись ст. 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ТОВ «Будівельна компанія “Основа” обґрунтовано внесено до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 2      910      000 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Апогей” про визнання конкурсним кредитором у справі          № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
Заборгованість боржника перед кредитором підтверджується  складеним сторонами актом звіряння розрахунків станом на 01.10.2018, який підтверджує існування заборгованості.
Отже, керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ТОВ “Апогей” підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 2      618      285 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Хімреактив” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
Складеним сторонами актом звіряння розрахунків, сторони підтвердили наявність заборгованості за укладеними сторонами договорами.
В силу статті 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, суд першої інстанції обгрунтовано вніс кредиторські вимоги ТОВ «Хімреактив» до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 2      876 364, 96 грн. – четверта черга.
Заява ForthAssetManagementLimited про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
Між FORTH ASSET MANAGEMENT LIMITID та ПрАТ “АвтоКрАЗ” було складено акт звіряння розрахунків, який підтверджує розмір заборгованості.
Керуючись ст. 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ForthAssetManagementLimited підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 106      483      379, 78 грн. – четверта черга.
Заява ТОВ “Міжрегіональна транспортна компанія” про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” строки та відповідає вимогам ч.1, 2, 3 ст. 23 Закону. 
Оскільки боржник не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов`язання то за договором купівлі-продажу векселів № Б-09-396/1 від 30.06.2009 існує заборгованість, яка становить 1 317 497,08 грн. та обґрунтовано внесена  судом першої інстанції до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів: 3      524 грн. – перша черга; 1      317      497, 08 грн. – четверта черга.
За змістом частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частина другої вказано статті передбачає, що ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом частини четвертої вказаної статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
З матеріалів справи вбачається, що заяви про визнання кредиторів конкурсними кредиторами у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника були подані у визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” подані у строки та відповідають вимогам ч. 1, 2, 3 ст. 23 Закону.
Кожна вимога обґрунтована та підтверджена належними та допустимими доказами, а саме: договорами, листами, платіжними документами, актами звіряння взаєморозрахунків та іншими документами, що наявні в матеріалах справи.
Отже, враховуючи наведені обставини, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наведені у апеляційній скарзі аргументи не обґрунтовані та такі, що не відповідають матеріалам справи, а тому в задоволенні апеляційної скарги OOO PKP ALPHATEX LTD слід відмовити.
Щодо клопотання OOO PKP ALPHATEX LTD  про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд вбачає за можливе зазначити таке.
Цивільний кодекс України
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.    Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до частини 1      статті 261 ЦК України      перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
За змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, скаржником – 3 не було заявлено клопотання про застосування позовної давності під час розгляду кредиторських вимог в суді першої інстанції, при тому, що скаржник міг користуватися усіма наданими йому процесуальними правами, був обізнаний про обставини справи та приймав участь у судових засіданнях (13.05.2019 та 10.06.2019). 
Отже, з огляду на наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню. 
При цьому, посилання скаржника – 3 на ті обставини, що він не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи у суді першої інстанції не підтверджуються належними та допустимими доказами. 
Щодо апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України».
Апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що апелянт вважає, що судом помилково взято до уваги висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12), крім того, неправомірно застосовано наслідки спливу строку позовної давності.
Як вбачається з матеріалів справи, заява про визнання скаржника – 1  конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана в строк визначений Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. 
Відхиляючи вимоги, що є предметом оскарження у суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги кредитора щодо визнання прострочених процентів в сумі 397 714      509, 82 грн., які нараховані після 09.03.2011 та не стягнуті вищенаведеними судовими рішеннями, були нараховані після 09.03.2011, таким чином строк кредитування сплив 09.03.2011 з чим фактично погоджується і Кредитор (Додаток № 3 до Заяви з грошовими вимогами до боржника “Розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту”). 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження      № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вимоги кредитора щодо визнання прострочених процентів в сумі 397 714      509,82 грн., які нараховані після 09.03.2011 та не стягнуті вищенаведеними судовими рішеннями.  
Вимоги щодо нарахованої комісії за супроводження кредиту в сумі            58      000 грн. відхиляються з огляду на її нарахування після спливу строку кредитування з 15.12.2013 по 15.09.2018. 
Вимога про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 20.10.2010 по 09.09.2011 (Додаток № 3 до Заяви кредитора) відхиляються так, як цей період охоплюється судовими рішення Господарського суду Полтавської області відповідно до якого також було стягнуто пеню, окрім цього судом обґрунтовано взяв до уваги обставини щодо спливу строку позовної давності про застосування якої заявлено розпорядником майна. 
Пеня за несвоєчасну сплату процентів  (Додаток № 4 до Заяви) за період по 19.05.2013 відхиляється так, як стягнута за цей же період рішеннями Господарського суду Полтавської області. 
Пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 19.05.2013 по 24.09.2018 відхиляється з огляду на відсутність правових підстав щодо нарахування відсотків після 09.03.2011; застосування положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України щодо можливості нарахування пені лише протягом 6 місяців з моменту порушення зобов`язань, окрім цього судом взято до уваги обставини щодо спливу строку позовної давності про застосування якої заявлено розпорядником майна. 
Пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди відхиляється з огляду на відхилення вимог щодо сплати цієї комісійної винагороди, разом з тим, судом взято до уваги обставини щодо спливу строку позовної давності про застосування якої заявлено розпорядником майна. 
Вимоги щодо сплати 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту після 19.05.2013 визнаються частково за період з 07.11.2015 по 23.09.2018 (1050 днів) в сумі 43      209      887,67 грн. з огляду на сплив 3-річного строку позовної давності про застосування якого заявлено розпорядником майна. 
Нараховані 3% річних за несвоєчасне погашення процентів після 19.05.2013 визнаються частково в сумі 20 695      315, 14 грн. за період з 07.11.2015 по 23.09.2018 (1050 днів) та з огляду на визнані розпорядником майна вимоги щодо процентів в сумі 239      802      857,92 грн. Вимоги щодо стягнення 3% за несвоєчасне погашення процентів до 07.11.2015 відхиляються з огляду на застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо застосування яких заявлено розпорядником майна. 
3% річних, що нараховані за несвоєчасне погашення комісії відхиляються з огляду на відхилення вимог щодо комісії. 
Втрати від інфляції, що нараховані за несвоєчасне погашення кредиту після 19.05.2013 визнаються частково за період з 01.12.2015 по 31.08.2018 в сумі 173      439 801, 09 грн.. Вимоги щодо втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту до 01.12.2015 відхиляються з огляду на застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо застосування якої заявлено розпорядником майна.
Втрати від інфляції, нараховані за несвоєчасне погашення процентів після 19.05.2013 визнаються частково за період з 01.12.2015 по 31.08.2018 в сумі 81      678      242, 19 грн. з огляду на визнання судом вимог щодо процентів в сумі 239      802      857,92 грн. Вимоги щодо визнання вимог втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів до 01.11.2015 відхиляються з огляду на застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо застосування яких заявлено розпорядником майна.
Втрати від інфляції, нараховані за несвоєчасне погашення комісії відхиляються з огляду на відхилення вимог щодо комісії. 
Вимоги кредитора забезпечуються Договором іпотеки нерухомого майна № 205/31/2-3 від 09.10.2008 договірною вартістю предмету іпотеки 119 334 731 грн., Договором застави товарів в обороті № 205/31/2-4 від 14.10.2008 договірною вартістю предмету застави 76 125 000 грн., Договором застави акцій № 205/31/2-5 від 14.10.2008 договірною вартістю предмету застави 59 272 737,47 грн. Таким чином вимоги кредитора забезпечуються майном Боржника вартістю 254 732 468,47 грн. 
Отже, беручи до уваги наведене, перевіривши підстави застосування судом першої інстанції наслідків спливу строку позовної давності, враховуючи висновки, що наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12), колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано ПАТ "Державний ощадний банк України" кредитором боржника на суму 874         703      506, 40 грн., з віднесенням до четвертої черги задоволення, на суму 58         746      566, 21 грн., з віднесенням до шостої черги. 
Крім того, за наявності підстав, визнано заставні вимоги кредитора в розмірі 254 732 468, 47 грн. та включено судовий збір, сплачений у справі про банкрутство у розмірі 17      304 грн. - перша черга.
З огляду на наведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України».
Щодо апеляційної скарги АТ «Дельта БАНК».
АТ «Дельта Банк» мотивує апеляційну скаргу, зокрема, тим, що пункт 3.1 Кредитного договору № 07/08 від 01.02.2008 (в редакції додаткової угоди № 7) містить позицію, що проценти за користування кредитною лінією нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої пунктом 1.4 кредитного договору з дня надання кредитної лінії до моменту фактичного повернення кредитної лінії (в тому числі і за період прострочення погашення лінії), а отже, на думку апелянта, сторонами кредитного договору передбачено іншу домовленість, яка на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом другим частини першої статті 1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитом до моменту фактичного повернення кредитної лінії. Крім того, оскільки 515      025      592, 73 грн., на думку апелянта, нараховано правомірно, то і 1      677      090, 16 грн. нараховано обґрунтовано.
Як вбачається з матеріалів справи, заява ПАТ «Дельта Банк» про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана в строк визначений Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. 
Вказана заява кредитора ґрунтуються на зобов`язаннях боржника за кредитним договором № 07/08 від 14.02.2008, виконання зобов`язань за яким забезпечувалося іпотечним договором № 07/08 від 14.02.2008, іпотечним договором від 13.03.2009 договором застави № 07/08 від 14.02.2008, договором застави майнових прав № 73 1-Н від 05.08.2011
Відповідно до розрахунку кредитора, його вимоги складаються з суми заборгованості за простроченим кредитом – 29      871      975, 61 дол. США, що станом на дату подачі кредитором заяви становило 840      878      249,98 грн., суми заборгованості за простроченими відсотками – 18      296      146, 85 дол. США, що станом на дату подачі кредитором заяви становило 515      025      592, 73 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 02.10.2017 по 23.09.2018 – 1 677      090, 16 грн., пені стягнутої рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.01.2013 у справі № 18/2325/12 – 160      949, 61 дол. США, що станом на дату подачі кредитором заяви становило 4      530      635, 27 грн.,  судового збору, стягнутого рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.01.2013 у справі № 18/2325/12  - 64        380,00 грн., судового збору за подання заяви з кредиторськими вимогами – 3        524,00 грн. 
Так, рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.01.2013 в справі № 18/2325/12 стягнуто з боржника на користь ПАТ “Сведбанк” (правонаступником якого є ПАТ “Дельта Банк”) 39 817 133,02 долари США, що у гривневому еквіваленті складає - 318 258 344,23 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 29 871 975,61 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає - 238 766 701,05 грн.; заборгованість за процентами - 9 784 207,80 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає - 78 205 172,94 грн.; пеня - 160 949,61 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає - 1 286 470,23 грн.;  64 380,00 грн. судового збору.
Як вбачається, вимоги, стягнуті на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 17.01.2013 в справі № 18/2325/12 визнаються судом частково за виключенням стягнутих відсотків з огляду на таке. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за відсотками за кредитом в доларах США, який додано Кредитором до Заяви, відсотки нараховані з 18.06.2013 по 23.09.2018 в сумі 18      296      146, 85 дол. США. Ця ж сама сума і заявлена в Заяві з кредиторськими вимогами до боржника (сторінка 6 Заяви). 
Судом першої інстанції зазначено, що звернення до господарського суду з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство – це право кредитора. Крім випадків, прямо передбачених Законом господарський суд не може включити відповідні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів поза волею кредитора (пункт 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013). 
Отже, Господарський суд міста Києва обґрунтовано зробив висновок, що відсотки, які стягнуті за рішенням Господарського суду Полтавської області не заявлялися, а тому відсутні правові підстави для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів. 
Відповідно до пункту 8.2. Додаткового договору № 7 від 05.08.2011 до Кредитного договору № 07/08 від 14.02.2008 при настанні обставин, передбачених п. 5.4. цього Договору, та/або якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п.п.  1.3., 4.1. Банк має право вимагати дострокового повернення коштів, наданих в рахунок кредитної лінії, а Позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього Договору. Вимога про дострокове повернення кредитної лінії та сплати процентів за користування нею направляється Позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом  30  календарних  днів  з  моменту її надсилання  Банком  за  адресою  Позичальника, зазначеною в реквізитах цього Договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв`язку при відправленні листа з повідомленням про вручення.
05.10.2012 банком на адресу боржника було направлено Лист-вимога № 6165 яким за посиланням на п.8.1. (8.1.1.) Кредитного договору №07/08 від 14.02.2008 Банк повідомив про зміну умов кредитного договору з відповідною зміною зобов`язань Позичальника щодо строку виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, а саме вимагав від Позичальника виконання взятого на себе зобов`язання за кредитним договором з дострокового повернення Банку в повному обсязі грошових коштів, одержаних в рахунок кредитної лінії, сплати процентів за користування кредитною лінією. 
Таким чином, строк кредитування сплив 05.11.2012. 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження       № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вимоги кредитора щодо визнання прострочених процентів в сумі 18      296      146,85 дол. США, які нараховані з 18.06.2013 по 23.09.2018, крім того, вимоги щодо стягнення пені за період з 02.10.2017 по 23.09.2018 за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 1 677      090, 16 грн. судом відхиляються з огляду на те, що вона нараховувалася за несвоєчасне повернення відсотків, які в свою чергу нараховані після спливу строку кредитування. 
Вимоги кредитора забезпечуються Іпотечним договором № 07/08 від 14.02.2008, за яким в іпотеку передано майно за узгодженою між сторонами вартістю 7        363        995,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на дату подачі Заяви становило        207        292        055,58 грн.; Іпотечним договором від 13.03.2009, за яким в іпотеку передано майно за узгодженою між сторонами вартістю 153        814,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на дату подачі Заяви становило 4        329        772,20 грн.; Договором застави № 07/08 від 14.02.2008, за яким в заставу передано майно за узгодженою між сторонами вартістю 8        633        730,00 грн.; Договором застави майнових прав № 7З І-Н від 05.08.2011, за якими в заставу передані майнові права за узгодженою між сторонами вартістю 1 грн. Таким чином вимоги кредитора забезпечуються майном Боржника вартістю 220        255        558,78 грн. 
Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, Господарський суд міста Києва за наявних підстав визнав: заставні вимоги кредитора в розмірі 220 255      558,78 грн.; загальну суму конкурсних вимог ПАТ "Дельта Банк", яка підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів боржника становить 625        221        230,47 грн. з яких 620        687        071,20грн. – четверта черга,    4      530      635, 27 грн. - шоста черга та судовий збір, сплачений у справі про банкрутство у розмірі 3      524 грн.- перша черга., а отже, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Щодо апеляційної скарги ПАТ «АПІ банк».
Скаржник обґрунтовує апеляційну тим, що відповідно до пункту 3.4 Кредитних договорів, проценти за неправомірне користування кредитом – це плата яка встановлюється банком за користування кредитом після настання строку його погашення та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором.
З матеріалів справи вбачається, що заява банку про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана в строк визначений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Вказана заява ґрунтуються на Кредитному договорі №27-08/КР від 02.04.2008, Кредитному договорі №39-08/КР від 22.04.2008, Кредитному договорі №40-08/КР від 25.04.2008, Кредитному договорі № 76-08/КР від 01.12.2008 виконання зобов`язань за якими забезпечувалися Іпотечним договором № 30-09/3 від 11.09.2009, Договором застави товарів в обороті № 23-08/З від 02.04.2008; Договором застави товарів в обороті № 24-08/З від 02.04.2008, Іпотечним договором № 28-09/3 від 11.09.2009, Договором застави № 32-09/3 від 16.09.2009, Договором застави товарів в обороті № 35-09/3 від 16.09.2009, Іпотечним договором № 29-09/3 від 11.09.2009, Договором застави № 33-09/3 від 16.09.2009, Договором застави товарів в обороті № 36-09/3 від 16.09.2009, Іпотечним договором № 27-09/3 від 11.09.2009, Договором застави № 31-09/3 від 16.09.2009, Договором застави товарів в обороті № 34-09/3 від 16.09.2009. 
Як вбачається, боржником та розпорядником майна вказані вимоги визнані частково.
Відповідно до наданого кредитором розрахунку, вимоги складають:
кредитний договір № 27-08/КР від 02.04.2008: заборгованість за кредитом у сумі 30 800      000 грн., заборгованість за відсотками - 56      491      546, 70 грн., пеня по кредиту - 55      455      797, 71 грн., пеня по процентам - 67      946      097, 14 грн., індекс інфляції по кредиту - 27      965      373, 33 грн., індекс інфляції по процентам – 32        805 722, 57 грн., 3% річних за простроченим кредитом – 5      783      192, 81 грн., 3% річних за простроченим процентам 6      609      321, 99 грн.
кредитний договір № 39-08/КР від 22.04.2008: заборгованість за кредитом у сумі 46      200      000 грн., заборгованість по процентам - 85      893      379, 44 грн., пеня по кредиту - 83      183      696, 56 грн., пеня по процентам – 104      002      488, 28 грн., індекс інфляції по кредиту – 41      948      060 грн., індекс інфляції по процентам –  50      259      918, 70 грн., 3% річних за простроченим кредитом – 8      674      789, 22 грн., 3% річних за простроченим процентам 10      131      592, 98 грн.
кредитний договір № 40-08/КР від 25.04.2008: заборгованість за кредитом у сумі 45      950      000 грн., заборгованість по процентам – 84 777      634, 43 грн., пеня по кредиту - 82      733      568, 34 грн., пеня по процентам - 102       274      625,57 грн., індекс інфляції по кредиту – 41 721      068, 33 грн., індекс інфляції по процентам – 49 396      381, 77 грн., 3% річних за простроченим кредитом – 8      627      847, 72 грн., 3% річних за простроченим процентам 9      955      497, 78 грн.
кредитний договір № 76-08/КР від 01.12.2008: заборгованість за кредитом у сумі 73      900      495, 26 грн., заборгованість по процентам - 140      672      225, 14 грн., пеня по кредиту - 163      695      123,61 грн., пеня по процентам - 207      104      247, 83 грн., індекс інфляції по кредиту – 84      043      181, 51 грн., індекс інфляції по процентам – 102 653      418, 88 грн., 3% річних за простроченим кредитом – 17      130      214, 88 грн., 3% річних за простроченим процентам 20      234      018, 29 грн.
Вимоги за Кредитним договором № 27-08/КР від 02.04.2008, обґрунтовані рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.09.2013 у справі № 917/1105/13, яким стягнуто з боржника на користь банку 30 800      000 грн. заборгованості за кредитом; 20 270 619,27 грн. заборгованості за відсотками; 1 683 452,05 грн. 3 % річних за простроченим кредитом;           455 622,69 грн. 3 % річних за простроченими відсотками;      117 298,93 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 58 290,68 грн. витрат по сплаті судового збору.
Так, вимоги стягнуті рішеннями Господарського суду Полтавської області з врахуванням часткового погашення визнаються в повному обсязі. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.09.2013 у справі № 917/1105/13 також встановлено, що кінцевий термін повернення кредиту та термін сплати банку нарахованих процентів за користування кредитом є 01.07.2011, а отже - строк кредитування сплив 01.07.2011. 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження         № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Враховуючи наведені обставини, Господарський суд міста Києва обґрунтовано відмовив кредитору, у визнанні відсотків, які нараховані після 01.07.2011 та які не стягнуті Господарським судом Полтавської області. 
Крім того, вимоги щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту відхилилися судом у повному обсязі з огляду на порушення Кредитором пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, що встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.09.2013 у справі № 917/1105/13. 
Вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення відсотків, яка нарахована після 01.07.2011 та яка не стягнута Господарським судом Полтавської області,  було також обґрунтовано відхиллено судом  з огляду на відхилення вимог щодо відсотків, які нараховані з 01.07.2011 та з огляду на положення пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України.
Вимоги щодо 3% річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту визнаються повністю. 
Вимоги щодо 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, які не стягнуті Господарським судом Полтавської області, відхиляються повністю з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків після  01.07.2011. 
Вимоги щодо втрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків відхиляються в повному обсязі з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків з 01.07.2011 та відому Господарського суду Полтавської області стягнути втрати від інфляції за попередній період.  
Щодо вимог за Кредитним договором №39-08/КР від 22.04.2008, то рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.10.2013 у справі № 917/1106/13 стягнуто з боржника на користь банку 46 200      000 грн. заборгованості за кредитом; 31 571      415, 10 грн. заборгованості за відсотками;          2 760      608, 22 грн. 3 % річних за простроченим кредитом; 704      673, 97 грн. 3 % річних за простроченими відсотками; 139      248, 13 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 64      071, 89 грн. витрат по сплаті судового збору.
За таких обставин, вимоги стягнуті рішеннями Господарського суду Полтавської області з врахуванням часткового погашення було визнано у повному обсязі.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.10.2013 у справі № 917/1106/13 також встановлено, що кінцевий термін повернення кредиту та термін сплати банку нарахованих процентів за користування кредитом є 03.05.2011, отже, строк кредитування сплив 03.05.2011. 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження         № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Враховуючи наведені приписи суду касаційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у визнанні відсотків, які нараховані після 03.05.2011 та  які не стягнуті Господарським судом Полтавської області. 
Вимоги щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту відхиляються в повному обсязі з огляду на порушення Кредитором пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, що встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.10.2013 у справі № 917/1106/13, а вимоги щодо пені за несвоєчасне погашення відсотків, яка нарахована після 03.05.2011  та яка не стягнута Господарським судом Полтавської області,  відхиляються з огляду на відхилення вимог щодо відсотків, які нараховані з 03.05.2011 та з огляду на положення пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України.
Вимоги щодо 3% річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту визнаються повністю. 
Крім того, за наявних підстав вимоги щодо 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, які не стягнуті Господарським судом Полтавської області, відхиляються повністю з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків після 03.05.2011. 
Вимоги щодо втрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків відхиляються в повному обсязі з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків з 03.05.2011 та відмову Кредитора стягувати втрати інфляції за попередній період, що встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.10.2013 у справі № 917/1106/13. 
Щодо вимог за Кредитним договором №40-08/КР від 25.04.2008, то рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.11.2013 у справі № 917/1218/13 стягнуто з боржника на користь кредитора 45 950      000 грн. заборгованості по кредиту, 30 743 330,19 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 80 197,29 грн. пені за несплату відсотків за користування кредитом, 36 712,32 грн. інфляційних витрат за несплату відсотків за користування кредитом, 2 519 067,12 грн. 3% річних за простроченим кредитом, 696 209,76 грн. 3% річних за простроченими відсотками за користування кредитом, 64 963,79 грн. витрат по сплаті судового збору.
Вказані вимоги, що стягнуті рішеннями Господарського суду Полтавської області з врахуванням часткового погашення, суд першої інстанції визнав у повному обсязі.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.11.2013 у справі № 917/1218/13 також встановлено, що кінцевий термін повернення кредиту та термін сплати банку нарахованих процентів за користування кредитом є 01.07.2011, таким чином строк кредитування сплив 01.07.2011. 
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження         № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Отже, з огляду на зазначене, суд обґрунтовано відмовив у визнанні відсотків, які нараховані після 01.07.2011 та  які не стягнуті Господарським судом Полтавської області. 
Разом з тим, вимоги щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту відхилилися судом у повному обсязі з огляду на порушення Кредитором пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, що встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.11.2013 у справі № 917/1218/13. 
Вимоги щодо пені за несвоєчасне погашення відсотків, яка нарахована після 03.05.2011  та яка не стягнута Господарським судом Полтавської області, відхиляються з огляду на відхилення вимог щодо відсотків, які нараховані з 01.07.2011 та з огляду на положення пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України.
Вимоги щодо 3% річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту визналися повністю, вимоги щодо 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, які не стягнуті Господарським судом Полтавської області, відхилилися повністю з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків після 01.07.2011. 
Крім того, вимоги щодо втрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків також відхиллено у повному обсязі з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків з 01.07.2011. 
Щодо вимог за Кредитним договором № 76-08/КР від 01.12.2008, то рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.11.2013 у справі № 917/1217/13 стягнуто з ПрАТ “АвтоКрАЗ” на користь ПАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" 95000000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 68152533,99 грн. - заборгованість за відсотками; 5668767,12грн. - 3% річних за простроченим кредитом; 1640005,10грн. - 3% річних за простроченими відсотками; 270425,37грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, 72748,93грн. інфляційні нарахування за несплату відсотків, а також 63757,68 грн. витрат по сплаті судового збору.
Вимоги, що були стягнуті рішеннями Господарського суду Полтавської області з врахуванням часткового погашення визнано судом першої інстанції у повному обсязі.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.11.2013 у справі № 917/1217/13 також встановлено, що кінцевий термін повернення кредиту та термін сплати банку нарахованих процентів за користування кредитом є 03.05.2011, отже, строк кредитування сплив 03.05.2011. 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження         № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
З огляду на зазначене, Господарський суд міста Києва обґрунтовано  відмовив у визнанні відсотків, які нараховані після 03.05.2011 та які не стягнуті Господарським судом Полтавської області. 
Вимоги щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту було відхиллено у повному обсязі з огляду на порушення Кредитором пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, що встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.11.2013 у справі № 917/1217/13. 
Вимоги щодо пені за несвоєчасне погашення відсотків, яка нарахована після 03.05.2011 та яка не стягнута Господарським судом Полтавської області,  обґрунтовано відхиллено судом з огляду на відхилення вимог щодо відсотків, які нараховані з 03.05.2011 та з огляду на положення пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України.
Вимоги щодо 3% річних та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту визнаються повністю, вимоги щодо 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, які не стягнуті Господарським судом Полтавської області, відхиллено повністю з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків після 03.05.2011. 
Вимоги щодо втрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків відхиллено в повному обсязі з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків з 03.05.2011 та відмову Кредитора стягувати втрати інфляції за попередній період, що встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.10.2013 у справі № 917/1106/13. 
Вимоги щодо втрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків відхиляються в повному обсязі з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків з 03.05.2011. 
Вимоги кредитора забезпечуються Іпотечним договором № 30-09/3 від 11.09.2009 з узгодженою вартістю предмета іпотеки 95      700      000 грн., Договором застави товарів в обороті № 23-08/З від 02.04.2008 з узгодженою вартістю предмета застави 4      455      000 грн.; Договором застави товарів в обороті № 24-08/З від 02.04.2008 з узгодженою вартістю предмета застави 6      100      000 грн., Іпотечним договором № 28-09/3 від 11.09.2009 узгодженою вартістю предмета іпотеки 95      700      000 грн., Договором застави № 32-09/3 від 16.09.2009 з узгодженою вартістю предмета застави 49      500      000 грн., Договором застави товарів в обороті № 35-09/3 від 16.09.2009 з узгодженою вартістю предмета застави 50      590      000 грн., Іпотечним договором № 29-09/3 від 11.09.2009 з узгодженою вартістю предмета іпотеки 95      700      000 грн., Договором застави      № 33-09/3 від 16.09.2009 з узгодженою вартістю предмета застави 49      500        000 грн., Договором застави товарів в обороті № 36-09/3 від 16.09.2009 з узгодженою вартістю предмета застави 50      590      000 грн., Іпотечним договором № 27-09/3 від 11.09.2009 з узгодженою вартістю предмета іпотеки 95      700        000 грн., Договором застави № 31-09/3 від 16.09.09 з узгодженою вартістю предмета застави 49      500      000 грн., Договору застави товарів в обороті № 34-09/3 від 16.09.2009 з узгодженою вартістю предмета застави 50      590      000 грн.
Судом взято до уваги, що відповідно до наданих Кредитором документів було звернуто стягнення на майно боржника, яке знаходилось в іпотеці на підставі Іпотечного договору № 30-09/3 від 11.09.2009, Іпотечного договору № 28-09/3 від 11.09.2009, Іпотечного договору № 29-09/3 від 11.09.2009, Іпотечного договору № 27-09/3 від 11.09.2009 з огляду на що зменшився розмір заставних вимог Кредитора.  
При визначені розміру заставних вимог судом було враховано, що мала місце наступна застава тобто предметом договорів були одній й ті ж самі предмети з огляду на що розмір заставних вимог ПАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" становить 152      245      000 грн.   
До реєстру вимог кредиторів підлягає включенню судовий збір, сплачений в справі про банкрутство у розмірі 3      524 грн. - перша черга.
Отже, загальна сума конкурсних вимог, яка підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів боржника становить 398      986      067 69 грн., з яких         398      378      897 грн. – вимоги четвертої черги, 607      169 грн. – вимоги шостої черги.
Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено банку у визнанні кредитором щодо інших вимог, а отже підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Щодо апеляційної скарги АТ «Укрексімбанк».
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що під час прийняття оскаржуваної ухвали, Господарський суд міста Києва порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права та неповністю з`ясував обставини справи.    
Як вбачається з матеріалів справи, заява про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана в строк визначений Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, вказана заява ґрунтуються на зобов`язаннях боржника за договором поручительства від 29.05.2008 до Кредитного договору № 75108К7/8 від 29.08.2008,  Кредитному договорі № 75108К7/8 від 29.08.2008, Іпотечному договорі № 75108Z19 від 29.08.2008.
Боржником та розпорядником майна вимоги було визнано частково.
Згідно з наданим Кредитором розрахунком вимоги складаються з суми  заборгованості стягнутої рішенням Господарського суду м. Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г, а саме суми заборгованості по поверненню кредитних коштів – 1        275        539, 06 грн., прострочених процентів за кредитом – 1 556      635, 79 грн.,  простроченої комісії за управління кредитною лінією - 17 465, 08 грн.,  пені - 2      396      638,64 грн., 3% річних за порушення зобов`язання щодо повернення кредиту - 323      767, 75 грн., 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу – 10 497, 01 грн., 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу – 53 959, 66 грн., 3 % річних за порушення зобов`язання щодо сплати комісії за управління кредитом - 1 161, 02 грн., інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо повернення кредиту - 253      034, 27 грн., інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу - 10      274, 17 грн., інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу - 26 718, 51 грн., інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо сплати комісії за управління кредитом - 761, 85 грн., судовий збір – 62 872, 80 грн., а також заборгованості за процентами з 01.09.2016 до 23.09.2018 - 512      874, 02 грн., пені за прострочення сплати процентів з 10.10.2017 до 23.09.2018 - 40      998, 36 грн., 3% річних за прострочення сплати процентів з 20.09.2016 до 23.09.2018 - 129      202, 96 грн., втрат від інфляції з 20.09.2016 до 23.09.2018 – 152        786,15 грн. 
Разом з тим, судом встановлено, що ПрАТ “АвтоКрАЗ” на підставі договору поручительства від 29.05.2008 є поручителем за зобов`язанням ТОВ "КрАЗ Лізинг" які виникли на підставі Кредитного договору № 75108К7/8 від 29.08.2008. 
Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі          № 910/1781/15-г стягнуто солідарно з ТОВ "КрАЗ Лізинг" та ПрАТ “АвтоКрАЗ” на користь ПАТ “Державний експортно-імпортний банк України" грошові кошти: 3      732      125, 72 грн. - сума заборгованості по поверненню кредитних коштів, 1 556      635, 79 грн. - прострочених процентів за кредитом (основним боргом), 17 465, 08 грн. - простроченої комісії за управління кредитною лінією, 2 396      638, 64 грн. - пені, 323      767, 75 грн. - 3% річних за порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, 10      497, 01 грн. - 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу, 53      959, 66 грн. - 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу, 1 161,02 грн. - 3% річних за порушення зобов`язання щодо сплати комісії за управління кредитом, 253 034,27 грн. - інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, 10        274,17 грн. - інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по основному боргу, 26 718,51 грн. - інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо сплати прострочених процентів по простроченому боргу, 761,85 грн. - інфляційних втрат за порушення зобов`язання щодо сплати комісії за управління кредитом. Окремо стягнуто з ПрАТ “АвтоКрАЗ” 62 872, 80 грн. судового збору. 
З огляду на Заяву кредитора заборгованість, яка стягнута Господарським судом міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г була частково погашена. 
ПрАТ “АвтоКрАЗ” надано суду лист ТОВ "КрАЗ Лізинг" № 085-09/607 від 02.04.2019 в якому було зазначено, що станом на 01.04.2019 заборгованість за Кредитним договором № 75108К7/8 від 29.08.2008 складає: прострочені проценти - 2      191      359, 24 грн., прострочена комісія з управління кредитом -         17      465, 08 грн., прострочений основний борг – 1 272      539, 06 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, кредитором не було подано суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які б спростовували інформацію, викладену в листі ТОВ "КрАЗ Лізинг" № 085-09/607 від 02.04.2019 з огляду на що судом першої інстанції обґрунтовано визнано вимоги стягнуті рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі № 910/1781/15-г в сумі, яка зазначена в листі ТОВ "КрАЗ Лізинг" № 085-09/607 від 02.04.2019. 
Щодо заборгованості за процентами з 01.09.2016 по 23.09.2018, то рішенням Господарського суду м. Києва від 19.10.2016 в справі № 910/1781/15-г було встановлено, що строк виконання основного зобов`язання за Кредитним договором № 75108К7/8 від 29.05.2008 встановлений до 29.12.2014 (протягом 10 банківських днів з моменту отримання претензії (вимоги) від 15.12.2014 про дострокове виконання зобов`язань за Кредитним договором), таким чином, строк кредитування сплив 29.12.2014. 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження         № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Судом також доцільно взято до уваги той факт, що Кредитором не надано доказів надсилання Поручителю (ПрАТ “АвтоКрАЗ”) вимоги щодо погашення процентів нарахованих з 01.09.2016 по 23.09.2018. 
З огляду на що, суд вмотивовано відхилив вимоги кредитора щодо визнання прострочених процентів в сумі 512 874,02 грн., які нараховані з 01.09.2016 по 23.09.2018. 
Вимоги щодо пені за прострочення сплати процентів з 10.10.2017 по 23.09.2018 в сумі  40        998,36 грн., вимоги щодо 3% річних за прострочення сплати процентів з 20.09.2016 по 23.09.2018 в сумі 129        202,96 грн. та втрат від інфляції з 20.09.16 по 23.09.2018 в сумі 152        786,15 грн. відхиллено з огляду на відсутність правових підстав для нарахування відсотків за період з 01.09.2016 по 23.09.2018., відсутність доказів направлення Кредитором Поручителю вимоги щодо погашення заборгованості. 
Вимоги кредитора забезпечуються Іпотечним договором № 75108 Z 19 від 29.05.2008 за яким в іпотеку передано майно за узгодженою між сторонами вартістю 8      310      320 грн.
Отже, судом першої інстанції доцільно визнано заставні вимоги кредитора в розмірі 2      849      639,93 грн.  та включено до реєстру вимог кредиторів судовий збір, сплачений в справі про банкрутство у розмірі 3        524,00 грн. - перша черга.
Разом з тим, обґрунтовано відмовлено скаржнику у визнанні інших  кредиторських вимог у зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а посилання банку на необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними.
Щодо апеляційної скарги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (скаржник – 7 ).
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскільки сторонами погоджено сплату відсотків за неправомірне користування боржником грошовими коштами, то банк правомірно нараховував такі відсотки.
Заява про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана в строк визначений Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Вимоги вказаної заяви гуртуються на: Кредитному договорі № 1238м-08 від 13.02.2008, Кредитному договорі № 1270-08 від 03.10.2008, виконання зобов`язань за якими забезпечувалися Договором застави акцій № 647А/1103 від 07.11.2003; Договором застави основних засобів № 2275ОС/0807 від 31.08.2007; Договором застави основних засобів № 2468ОС/0308 від 28.03.2008; Договором застави транспортних засобів № 3103ТС/0411 від 28.04.2011; Договором застави транспортних засобів № 3234ТС/1211 від 27.12.2011; Договором застави основних засобів № 2564ОС/0708 від 31.07.2008; Договором застави товарів в обороті № 2561ТО/0708 від 31.07.2008; Договором іпотеки № 1704И/0806 від 22.08.2006; Договором іпотеки № 1829И/1106 від 21.11.2006; Договором іпотеки № 2447И/0808 від 29.02.2008; Договором іпотеки № 2591И/0808 від 29.08.2008; Договором застави основних засобів № 3023ОС/1110 від 30.11.2010; Договором застави основних засобів № 3515ОС/0114 від 13.01.2014; Договором застави майнових прав № 2787ИП/0909 від 17.09.2009; Договором застави майнових прав № 2793ИП/0909 від 30.09.2009; Договором застави майнових прав № 3527ИП/1213 від 27.12.2013; Договором застави майнових прав № 3528ИП/1213 від 27.12.2013; Договором застави майнових прав № 3507ИП/1013 від 31.10.2013; Договором застави майнових прав № 3508ИП/1013 від 31.10.2013; Договором застави майнових прав № 2622ИП/0908 від 30.09.2008.
Крім того, ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” заявлено вимоги по зобов`язанням за якими ПрАТ “АвтоКрАЗ” є заставодавцем та які забезпечують виконання зобов`язань третіх осіб за Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1338-10 від 03.11.2010, №962м-02-05 від 23.05.2005, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Херсонський завод карданних валів”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1060м-01-06 від 21.03.2006, №1290-09 від 26.02.2009, укладеними між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Токмацький ковальсько-штампувальний завод”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1299-09 від 16.02.2009, №1199м-01-07 від 28.09.2007, укладеними між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Ужгородський турбогаз”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1455м-13 від 01.02.2013, №1250-08 від 04.12.2012, укладеними між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Полтавський автоагрегатний завод”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1096м-01-06 від 19.07.2006, №1201м-01-07 від 28.09.2007 та № 1494-14 від 20.03.2014, укладеними між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Зовнішньоторгівельна фірма “КрАЗ”; Договором про відновлювальну кредитну лінію №1442-12 від 13.10.2005, укладеними між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Сімферопольський завод авторулів”; Договором про відновлювальну кредитну лінію №1248м-08 від 28.09.2007, укладеним між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ТОВ “ПРОМІНЕК”; Договором про відновлювальну кредитну лінію №1200М-01-07 від 28.09.2007, укладеними між АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ТОВ “ПрогресГруп”.  
Наведені вимоги боржником та розпорядником майна визнані частково.
Під час розгляду заяви ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” судом було враховано наступне. 
Відповідно до статті 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.
09.10.2018 на сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ “АвтоКрАЗ” з огляду на що останнім днем подачі заяви конкурсного кредитора з грошовими вимогами до боржника є 08.11.2018.  
Оскільки ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” заяву з грошовими вимогами до ПрАТ “АвтоКрАЗ” було подано 09.11.2018, тобто, з пропуском встановлено Законом строку, то вимоги, які заявлені Кредитором як конкурсні суд першої інстанції обґрунтовано не включив до реєстру вимог. 
ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” заявлено вимоги за Кредитним договором № 1238м-08 від 13.02.2008 в сумі 1        555        087        313,56 грн. з яких 640        786        597,06 грн. – сума простроченої заборгованості по основному боргу, 699        665        410,32 грн. – заборгованість по відсоткам, 5        000        000,00 грн. – заборгованість по щомісячній комісії, 209        635        306,18 грн. – пені за прострочення заборгованості по основному боргу та відсоткам. 
Так, Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.02.2017 у справі № 917/2093/16 стягнуто з ПрАТ “АвтоКрАЗ” на користь ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" 639 371 613,22 грн. строкової заборгованості по основному боргу кредиту, 14 996 678,30 грн. строкової заборгованості по відсоткам, 246 252 757,95 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 5 000 000 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії, 35 737 850,71 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, комісії, 206      700 грн. витрат      по сплаті судового збору.
Стягнуті рішеннями Господарського суду Полтавської області вимоги ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” з урахуванням розміру визначеного Кредитором в заяві, суд першої інстанції доцільно визнав обґрунтованими.
Разом з тим, суд вмотивовано визнав не обґрунтованими вимоги про визнання основного боргу в сумі 1      414      983, 84 грн.  з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які її підтверджують. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.02.2017 у справі № 917/2093/16 було встановлено, що позивач направив Позичальнику вимогу (повідомлення) про повернення кредитних коштів за вих. №3-243110/12183 від 18.11.2016, в якій заявляв, що у разі непогашення позичальником в повному обсязі виданих кредитних коштів, сплати відсотків за увесь період користування кредитом та пені, протягом 1-го (одного) робочого дня, Банк змушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, таким чином строк кредитування сплив 19.11.2016. 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження         № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
З огляду на що, є необґрунтованими вимоги кредитора щодо визнання прострочених відсотків, які нараховані після 19.11.2016 та не стягнуті вищенаведеним судовим рішенням.  
Вимоги щодо визнання пені, яка нарахована Кредитором з 28.03.2018 по 23.09.2018  є необґрунтованими в зв`язку з порушення Кредитором при її нарахуванні частини 6 статті 232 Господарського кодексу України. 
ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” заявлено вимоги за Кредитним договором № 1270-08 від 03.10.2008 в розмірі 766      817      241, 23 грн. з яких 517      947      686, 86 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу, 372      863      471, 71 грн. - заборгованість за відсотками, 106      006      082, 66 грн. – пеня.  
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.03.2017 у справі № 917/2059/16 стягнуто з ПрАТ “АвтоКрАЗ” на користь ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" строкову заборгованість по основному боргу кредиту у сумі 127 527 227,15 грн.; прострочену заборгованість по основному боргу кредиту у сумі 160 000 000,00 грн.; строкову заборгованість по відсоткам у сумі 8 840 655,57 грн.; прострочену заборгованість по відсоткам у сумі 117 031 122,23 грн.; пеню за прострочення заборгованість по основному боргу кредиту, відсоткам у сумі       21 195 272,63 грн. та       судовий збір в розмірі 206 700,00 грн.
Вимоги ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” стягнуті рішеннями Господарського суду Полтавської області з врахуванням розміру визначеного Кредитором в заяві також доцільно визнані судом обґрунтованими. 
Разом з тим, суд першої інстанції вмотивовано визнав не обґрунтованими вимоги про визнання основного боргу в сумі  230      420      459, 71 грн. з огляду на відсутність документів, які їх підтверджують. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.03.2017 у справі № 917/2059/16 встановлено, що Відповідач свої зобов`язання по Кредитному договору щодо сплати кредитних платежів та надання передбачених п. 5.7 Кредитного договору довідок та виписок Банку, виконував неналежним чином, у зв`язку з чим      позивач письмово звертався до відповідача з вимогою вих. №3-243110/12184 від 18.11.2016.
Пунктом 6.1. Кредитного договору № 1270-08 від 03.10.2008 було встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти протягом 1 дня з моменту отримання вимоги Банку, таким чином, строк кредитування сплив 19.11.2016. 
Відповідно до судової практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження         № 14-10цс18); постанова від 31.10.2018 в справі № 202/4494/16-ц) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
З огляду на що, є необґрунтованими вимоги кредитора щодо визнання прострочених відсотків, які нараховані після 19.11.2016 та не стягнуті вищенаведеним судовим рішенням.  
Вимоги щодо визнання пені, яка нарахована Кредитором з 28.03.2018 по 23.09.2018 визнані судом не обґрунтованими у зв`язку з порушенням Кредитором при її нарахуванні частини 6 статті 232 Господарського кодексу України. 
Щодо заставних вимог, які забезпечують виконання зобов`язань за Кредитним договором № 1238м-08 від 13.02.2008, Кредитним договором № 1270-08 від 03.10.2008 судом встановлено наступне. 
Виконання зобов`язань за Кредитним договором № 1238м-08 від 13.02.2008 забезпечується договорами: № 2275ОС/0807 від 31.08.2007 узгодженою вартістю предмета застави 9        900        389,82 грн.; № 2468ОС/0308 від 28.03.2008 узгодженою вартістю предмета застави 19        119        976,45 грн.; № 3103ТС/0411 від 28.04.2011 узгодженою вартістю предмета застави 662        174,14 грн.; № 3234ТС/1211 від 27.12.2011 узгодженою вартістю предмета застави 709        645,19 грн.; № 2564ОС/0708 від 31.07.2008 узгодженою вартістю предмета застави 109        153        362,13 грн.; № 2561ТО/0708 від 31.07.2008 узгодженою вартістю предмета застави 6      100 000 грн. загальний розмір забезпечення узгодженою вартістю предмета застави  145 997      845, 55 грн.
Виконання зобов`язань за Кредитним договором № 1270-08 від 03.10.2008 забезпечується договорами № 1704И/0806 від 22.08.2006 узгодженою вартістю предмета застави 23 977      090, 96 грн.; № 1829И/1106 від 21.11.2006 узгодженою вартістю предмета застави 104      999      576, 44 грн.; № 2447И/0808 від 29.02.2008 узгодженою вартістю предмета застави 9      956      520, 81 грн.; № 2591И/0808 від 29.08.2008 – 126      120      420, 55 грн., загальний розмір забезпечення становить 265      053      608, 76 грн.
Одночасно забезпечують виконання зобов`язань за Кредитним договором № 1238м-08 від 13.02.2008 та Кредитним договором № 1270-08 від 03.10.2008 договори № 3023ОС/1110 від 30.11.2010 – 205      422      000, 05 грн.; № 3515ОС/0114 від 13.01.2014 – 2      049      716, 08 грн., загальний розмір забезпечення -  207        471        716,13 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що за Договорами застави майнових прав № 2787ИП/0909 від 17.09.2009, № 2793ИП/0909 від 30.09.2009; № 3527ИП/1213 від 27.12.2013; № 3528ИП/1213 від 27.12.2013; № 3507ИП/1013 від 31.10.2013; № 3508ИП/1013 від 31.10.2013; № 2622ИП/0908 від 30.09.2008 закінчився термін дії права, що складає предмет застави. 
З огляду на що судом визнані заставні вимоги Кредитора, які забезпечують виконання зобов`язань за  Кредитним договором № 1238м-08 від 13.02.2008, Кредитним договором № 1270-08 від 03.10.2008 в сумі 618        523        170,43 грн. 
Судом першої інстанції також обґрунтовано відхиллено вимоги за зобов`язанням, за якими ПрАТ “АвтоКрАЗ” є заставодавцем та які забезпечують виконання зобов`язань третіх осіб вимоги Кредитора, з таких підстав.
Відповідно до частини 8 статті 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” розпорядник майна зобов`язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.
Заява з кредиторськими вимогами в строк, визначений Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, не надходила. 
Відповідно даних обліку ПрАТ “АвтоКрАЗ” заборгованість за Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1338-10 від 03.11.2010, №962м-02-05 від 23.05.2005, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Херсонський завод карданних валів”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1060м-01-06 від 21.03.2006, №1290-09 від 26.02.2009, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Токмацький ковальсько-штампувальний завод”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1299-09 від 16.02.2009, №1199м-01-07 від 28.09.2007, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Ужгородський турбогаз”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1455м-13 від 01.02.2013, №1250-08 від 04.12.2012, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Полтавський автоагрегатний завод”; Договорами про відновлювальну кредитну лінію №1096м-01-06 від 19.07.2006, №1201м-01-07 від 28.09.2007 та № 1494-14 від 20.03.2014, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Зовнішньоторгівельна фірма “КрАЗ”; Договором про відновлювальну кредитну лінію №1442-12 від 13.10.2005, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ПАТ “Сімферопольський завод авторулів”; Договором про відновлювальну кредитну лінію №1248м-08 від 28.09.2007, укладеним АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ТОВ “ПРОМІНЕК”; Договором про відновлювальну кредитну лінію №1200М-01-07 ВІД 28.09.2007, укладеними АТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ТОВ “ПрогресГруп” не обліковується. 
Судом першої інстанції правомірно взято до уваги, що Кредитором не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують заборгованість за вище переліченими кредитними договорами, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано визнав заставні вимоги кредитора в розмірі 618      523      170,43 грн. та судовий збір, сплачений у справі про банкрутство у розмірі 3      524 грн.- перша черга.
Отже, загальна сума, вимог, яка обґрунтовано підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів боржника становить 757      430 007, 33 грн. з яких       757      430      007,33 грн. – вимоги шостої черги
Разом з тим, Господарський суд міста Києва вмотивовано відхилив вимоги ПАТ  “Банк “Фінанси та Кредит” щодо включення інших вимог до реєстру вимог кредиторів, а отже, а задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Щодо апеляційної скарги ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області.
Заява про визнання конкурсним кредитором у справі № 917/814/16 про банкрутство боржника була подана з пропуском строку визначеним Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. 
Кредиторські вимоги обґрунтовано, зокрема, умовами Договору про організацію державної пожежної охорони ДСНС України по охороні об`єктів боржника від 07.11.2014 №111Юр//868/14 (далі — договір), укладеного ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (кредитор) і боржником, грошові зобов`язання за яким, що виникли станом на 28.12.2017, Боржник не виконав.
Кредитор (виконавець) та Боржник (замовник) уклали договір на створення 31 ДПРЧ та надання послуг з пожежної охорони об`єктів (під час дії договору зміна найменування Боржника проведена відповідно до додаткової угоди від 05.05.2017 №2/65Юр/52).
Згідно додаткової угоди від 24.11.2015 №1/140Юр/139 та укладеного до неї кошторису у додатку №2 з 01.01.2016 вартість послуг на рік становить 1 168 650 грн. на рік, на місяць - 97      387, 50 грн.
Відповідно до Кошторису до договору, введеного в дію додатковою угодою від 12.06.2017 №3/76Юр, з 01.01.2017 до 30.06.2017 щомісячна вартість послуг 31 ДПРЧ становить 137 938,60 грн. 
Згідно додаткової угоди №3/76Юр від 12.06.2017 до договору 31 ДПРЧ перетворена у 14 ДПРП, із проведенням скорочення штату за ініціативою Замовника.
3 01.07.2017 згідно додаткової угоди від 12.06.2017 №3/76Юр до договору щомісячна вартість послуг 14 ДПРП за Кошторисом становить        166 408, 60 грн.
За умовами договору Боржник зобов`язаний оплачувати послуги в порядку, встановленому розділом 7 договору.
Відповідно до пункту 7.2 договору оплата за послуги 14 ДПРП вноситься: аванс - щомісячно до 10 числа поточного розрахункового періоду, на розрахунковий рахунок Кредитора у грошовій формі;
грошова компенсація прибуткового податку 14 ДПРП - щомісячно до 15 числа наступного за розрахунковим, на розрахунковий рахунок Кредитора у грошовій формі.
Відповідно до пункту 7.7. договору Кредитор щомісячно, до 2-го числа поточного місяця надає Боржнику рахунок для оплати послуг.
Згідно з пунктом 7.8. договору Кредитор щомісячно, до 2-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Боржнику рахунок для оплати суми щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Відповідно до пункту 9.1. договору, в редакції додаткової угоди від 12.06.2017 №3/76Юр, строк дії договору закінчився 31.12.2017, але Боржник не виконав грошові зобов`язання, які виникли під час дії договору.
Керуючись статтею 45 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, кредиторські вимоги ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області були включені судом першої інстанції до реєстру вимог кредиторів з віднесенням до наступної черговості задоволення вимог кредиторів:  3      842 грн. – перша черга; 143 306, 60 грн. – шоста черга.
Обґрунтовуючи відмову у задоволенні інших вимог кредитора, суд першої інстанції зазначає, що інші вимоги щодо одноразової грошової допомоги та остаточного розрахунку з персоналом у зв`язку  із ліквідацією підрозділу та скороченням останніх не підлягають задоволенню, оскільки: відповідно до положень законодавства та умов укладеного договору про організацію державної пожежної охорони ДСНС України по охороні об`єктів  він є договором підряду, а не трудовим; договір припинив свою дію 31.12.2017 року у зв`язку із спливом строку, на який він укладався, а відтак, після закінчення строку дії договору зобов`язання за ним припиняються.
Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 17 Кодексу цивільного захисту України, Центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, зокрема, організовує та забезпечує охорону від пожеж підприємств, установ, організацій та інших об`єктів на підставі договорів в      порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку організації та забезпечення охорони від пожеж підприємств, установ, організацій та інших об`єктів на підставі договорів, цей порядок визначає механізм організації та забезпечення охорони від пожеж підприємств, установ, організацій та інших об`єктів суб`єкта господарювання незалежно від форми власності на підставі договору з метою запобігання виникненню пожеж, їх своєчасного виявлення, локалізації, ліквідації та мінімізації збитків від них.
За змістом пункту 2 вказаного порядку, дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання, що включені до      переліку суб`єктів господарювання, де утворюються державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини) Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.11ю2013 № 874.
У пункті 1 Переліку суб`єктів господарювання, де утворюються державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини) Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, суб`єкти господарювання, віднесені до категорій цивільного захисту (особливої важливості, першої та другої категорії) у таких галузях:
нафтогазової промисловості, яким належать об`єкти з переробки, добування газу та газового конденсату;
хімічної, нафтохімічної промисловості, нафтопереробної, газопереробної, хіміко-фармацевтичної, лісохімічної, целюлозно-паперової, яким належать:
- вибухо- і пожежонебезпечні об`єкти;
- об`єкти, на яких виробляються шини;
- об`єкти, на яких виготовляються вибухові матеріали і вироби на їх основі, виготовляються та утилізуються боєприпаси;
металургійної промисловості, яким належать об`єкти коксохімічного, агломераційного, вогнетривкого, доменного, сталеплавильного, прокатного, кисневого, феросплавного, ливарного, титаномагнієвого виробництва;
машинобудування, яким належать об`єкти космічної галузі, літако- і суднобудування;
енергетики, яким належать атомні та теплові електростанції;
оборонно-промислового комплексу, яким належать об`єкти з виготовлення військової техніки, обладнання та озброєння.
Так, сторонами було укладено Договір за умовами якого було створено 31 ДПРЧ та надання послуг з пожежної охорони об`єктів.
Тобто, на виконання умов вказаного договору, було створено підрозділ який забезпечував пожежну охорону об`єктів боржника.
Статтями 628-629 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 651, 653 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором, договір є відповідно розірваним. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. 
Таким чином, зобов`язання за Договором припинилися  31.12.2017 (додаткова угода №3/76Юр від 12.06.2017), у зв`язку із відмовою Замовника від послуг (лист Боржника від 28.12.2019 №758-84). 
Згідно вимог умов пункту 1.4 договору, вказані дії Замовника призвели до повного скасування чисельності  31 ДПРЧ,  яка була створена на період його дії.
У пункті 7.11 договору передбачено, що у разі його дострокового припинення чи відмови від продовження на новий строк, зменшення (скорочення ) чисельності Замовник послуги несе витрати, пов`язані із наданням послуги.
Разом з тим, Договором передбачено, що замовник компенсує виплати та остаточний розрахунок при скороченні штатної чисельності ДПРЧ яке охороняло боржника. 
Частина перша статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частина друга вказаної статті вказує на те, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Нормами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ЦК України).
Зі змісту статей 530, 610, 612 ЦК України, вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором або законом. 
Пунктом 7.11 Договору встановлено строк виконання Замовником платежу – 15 денний з моменту отримання розрахунку та отримання рахунку від Виконавця, отже, строк виконання грошового зобов`язання настав, але боржник його не виконав.
Отже, у зв`язку з наведеним, можна дійти висновку, що грошові зобов`язання, які виникли у Боржника за Договором до його припинення, а саме згідно рахунку №144 від 14.08.2017 та рахунку №219 від 28.12.2017, підлягають виконанню разом з нарахованими штрафними санкціями (пенею, штрафом, інфляційними втратами та 3 % річних, що нараховані у зв`язку з неналежним виконанням умов договору).
Крім того, варто зазначити, що вказані зобов`язання виникли у Боржника не перед працівниками, щодо яких нарахована одноразова грошова допомога та сума остаточного розрахунку з ними у зв`язку з ліквідацією підрозділу та їх скороченням, а перед Кредитором згідно умов укладеного сторонами договору.
За таких обставин, вимоги апеляційної скарги про внесення до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги  ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області      у сумі 688      001,01 грн., з яких вимоги першої черги – 3      842,00 грн., вимоги шостої черги – 684  159,01 грн.  підлягають задоволенню. 
У частині третій статті 13, частині першій  статті 74 ГПК України      встановлено, що  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Що стосується заяв про заміни кредиторів поданих в межах справи №917/814/16, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 1 КзПБ визначає, що учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.
Учасник, який має статус кредитора, повинен довести своє право вимоги перед судом, після чого суд, за умови визнання таких вимог, постановляє ухвалу, якою оформляє процесуальний статус кредитора як учасника справи про банкрутство (абз. 4 ч. 6 ст. 45 КзПБ). Виключно суд повинен перевірити: наявність такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрату цього права у зв`язку з позовною давністю тощо.
Інші особи, які отримали права вимоги до боржника у наслідок правочину, визнаються судом і відносно цих осіб ухвалюється судове рішення, зокрема постановляється ухвала.
Іншими учасники у справі про банкрутство, відповідно до ст. 1 КзПБ, стають особи з підстав відповідно до цього Кодексу, внаслідок залучення їх до участі у справі судом. 
Відповідно у всякому випадку, як кредитор, так і інші особи набувають правовий статус учасника справи про банкрутство, на підставі процесуального документа – ухвали господарського суду.
Відповідно до ст. 43 КзПБ у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Розглядаючи заяву про заміну кредитора у справі про банкрутство суд має дослідити надані документи в обґрунтування вимог нового кредитора на предмет дійсності правочину з відступлення прав вимоги, обґрунтованості поданої заяви не тільки із зазначенням розміру спірних вимог, але й черговості їх включення до реєстру вимог кредиторів, оскільки саме ухвала суду про заміну кредитора правонаступником є процесуальним рішенням, за яким вносяться зміни до судового рішення про затвердження вимог кредиторів, в якому кредитори уже перебувають з відображенням певної черговості їх вимог.
Предметом розгляду є заміна кредитора у справі про банкрутство його правонаступником. Для правильного вирішення даного питання слід встановити, чи були визнані кредиторські вимоги попередника та в якому розмірі, а також обсяг переданих правонаступнику прав вимоги до боржника. При цьому, оцінюючи обсяг переданих прав, необхідно враховувати загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Провадження у справі №917/814/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" на момент винесення постанови ще триває на стадії розпорядження, а апеляційні скарги спрямовані виключно на оскарження кредиторських вимог до боржника.
Для правильного вирішення питання про право вимоги до боржника, суд апеляційної інстанції має дослідити первинні документи в обґрунтування вимог нового кредитора на предмет дійсності правочину з відступлення прав вимоги, що фактично зведеться до розгляду іншого спору. 
Тому при наявності конкуренції між двома провадженнями: в апеляційному та місцевому суді в межах процесуального правонаступництва пріоритет слід віддати провадженню у суді першої інстанції. І як наслідок Північний апеляційний господарський суд позбавлений можливості провести процедуру правонаступництва на даній стадії. 
Разом з тим, у разі якщо заяву про процесуальне правонаступництво буде розглянуто в суді апеляційної інстанції – це буде фактичною підміною господарсько-процесуальних інститутів і, як наслідок, призведе до грубого порушення права учасників справи на справедливий судовий розгляд, оскільки учасники справи будуть позбавлені можливості апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції. 
Так, Європейський суд з прав людини у справі Delcourt v. Belgium зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права».
Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційне провадження по справі вже завершене, то сторони не позбавлені права звертатися до суду першої інстанції з усіма клопотаннями та заявами.
Керуючись статтями 269,      270,      271,      275,      276,      277,      282,      283 ГПК України,       Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд      -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”, ООО PKP ALPHATEX LTD, ПАТ “Дельта      БАНК”, Публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, Акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” та Акціонерного товариства “Банк      “Фінанси та Кредит”, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ “Банк      “Фінанси та Кредит”      Ірклієнко Ю.П.      на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019      у справі       № 917/814/16 залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області,      на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019      у справі       № 917/814/16      задовольнити.
3. Змінити ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 917/814/16 в частині розгляду грошових вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області та ухвалити в цій частині нове рішення.
4. Окремо внести до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги       Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області      (код ЄДРПОУ 38610079) в сумі 688      001,01 грн., з яких вимоги першої черги – 3      842,00 грн., вимоги шостої черги – 684      159,01 грн.      
5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АвтоКраз» (39631, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, 62, код ЄДРПОУ 05808735)      на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (36007, м. Полтава, вул. М.Бірюзова 26/1, код ЄДРПОУ 38610079) судового збору за розгляд апеляційної скарги, в сумі 5      763,00 грн. Видати наказ.
6. Видачу наказу по справі № 917/814/16 доручити Господарському суду міста Києва.
7. Матеріали справи № 917/814/16 повернути до Господарського суду      міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку. 
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови підписаний 01.07.2020. 
Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                Б.М. Грек