П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
12 серпня  2020 року                                                                                                          місто Київ
 
                                                                                              справа № 757/5083/20-Ц
                                                                                              провадження №22-ц/824/9418/2020 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,
 
сторони: 
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 12 травня 2020 року, постановлену у складі судді Вовка С.В.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» міста Києва про відшкодування невиплачених коштів в результаті зміни посадового окладу у період вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-        
 
В С Т А Н О В И В:
 
                У лютому 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва про відшкодування невиплачених коштів в результаті зміни посадового окладу у період вимушеного прогулу у розмірі 164 510,02 грн. та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 9 071, 91 грн.
            Позов обґрунтовано тим, що рішенням суду від 07 грудня 2018 року позивача поновлено на роботі, разом з тим наказ про його поновлення видано лише 19 грудня 2018 року, незважаючи на те, що рішення підлягало негайному виконанню. Крім того, на момент розгляду справи позивачу не було відомо про зміну посадового окладу  головного інженера підприємства, новий оклад встановлений 1 липня 2018 року. На переконання позивача  середній заробіток за час вимушеного прогулу мав розраховуватися із зміненого посадового окладу головного інженера. Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути різницю  між середнім заробітком за час вимушеного прогулу, розрахованого  з урахуванням зміненого посадового окладу,  та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутого на підставі рішення суду,  за період з 7 грудня 2017 року по 7 грудня 2018 року.
Крім того, просив  стягнути з КП «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню  автомобільних шляхів та споруд на них Печерського раону м.Києва» на його користь кошти за період вимушеного прогулу з дати негайного поновлення згідно рішення Печерського районного суду м.Києва на роботі на підприємстві 7 грудня 2018 року до дати фактичного поновлення на роботі на підприємстві 19 грудня 2018 року у сумі  9071 грн.91 коп.
            У березні 2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що позивач повторно звернувся до суду з позовом з приводу того самого предмету спору і з тих самих підстав, між тими самими сторонами. Такий спір вже вирішено Печерським районним судом м. Києва за наслідком якого  07 грудня 2018 року прийнято рішення у справі № 757/1704/17-ц.
            Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» м. Києва про відшкодування невиплачених коштів в результаті зміни посадового окладу у період вимушеного прогулу за період з 7 грудня 2017 року до 7 грудня 2018 року
Не погоджуючись з такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Зокрема, посилається на те, що позивачу у період вимушеного прогулу не було відомо про зміну розміру посадового окладу головного інженера у зв`язку з ненаданням відповідачем суду такої інформації. Таким чином, Печерський районний суд підтвердив розмір виплати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу без врахування змін посадового окладу головного інженера , оскільки на той час не було відомо про зміну посадового окладу, в результаті чого позивач не отримав гарантованих йому Конституцією України та Кодексом Законів України "Про оплату працю" виплат. Сума коштів, яку підприємство повинно йому сплатити , як різницю у зв`язку із збільшенням посадового окладу головного інженера за останній рік в період вимушеного прогулу  становить  164 510,02 гривні.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району»  заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі позивачем, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.
            В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.
            Представник  КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району»  - Хрімля Д.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив постановлену ухвалу залишити без змін.
Заслухавши  доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.
             Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення різниці у посадових окладах головного інженера за період вимушеного прогулу з 07 грудня 2017 року до 07 грудня 2018 року були предметом розгляду (аналізу) Печерським районним судом  м.Києва під час ухвалення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке набрало законної сили, а тому провадження у справі в цій частині позовних  вимог підлягає закриттю відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.
            Проте, з таким висновком суду першої інтонації повністю погодитись не  можна, виходячи з наступного.
            Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Рішенням Печерського районного суду м.Києва від  7 грудня 2018 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інженера КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м.Києва. Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м.Києва на користь ОСОБА_1 351813 грн.99 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м.Києва  на користь ОСОБА_1 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу № 188 від 27 грудня 2016 року про накладення дисциплінарного стягнення  у вигляді догани та наказу про звільнення від 10 січня 2017 року, їх скасуванні відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від. 6 березня 2019 року апеляційну скаргу КП «ШЕУ Печерського району» м.Києва задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м.Києва від 7 грудня 2018 року у частині відмови у визнанні незаконним наказу від 10 січня 2017 року №03-п про звільнення задоволено.
Визнано наказ від 10 січня 2017 року № 03-п про звільнення незаконним.
У решті рішення суду залишено без змін
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати  Касаційного цивільного суду від 4 вересня 2019 року  касаційну скаргу КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м.Києва залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м.Києва від 7 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 6 березня 20119 року залишено без змін.
Предметом позову у зазначеній справі  були вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
            Предметом спору у цій справі є  відшкодування невиплачених коштів в результаті зміни посадового окладу головного інженера КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району» міста Києва у період вимушеного прогулу ОСОБА_1 . Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що в період його вимушеного прогулу відбулася зміна посадового окладу головного інженера в сторону збільшення,  підприємство повинне сплатити йому  різницю у зв`язку із збільшенням посадового окладу головного інженера за останній рік в період його вимушеного прогулу  за період з 7 грудня 2017 року по 7 грудня 2018 року.
            Згідно із ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог;  спосіб (способи) захисту прав або інтересів. Передбачений законом чи договором,  або іншій спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який  позивач просить суд визначити у рішенні;  виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
            Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстав позову.
            Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
            Предмет та підстави позову у цій справі та у справі, в який 7 грудня 2018 року Печерським  районним судом м.Києва було ухвалено рішення,  не є тотожними, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що  рішення суду від 7 грудня 2018 року ухвалено  з приводу спору про той  самий предмет і з тих самих підстав..
            Разом з тим,  в матеріалах справи наявна ухвала Печерського районного суду м.Києва від  23 січня 2020 року, постановлена у справі № 757/64223/19-ц, якою закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до КП ШЕУ Печерського району»  м.Києва про стягнення невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу, яку підприємство має сплатити у зв`язку із збільшенням посадового окладу головного інженера за період з 10 січня 2017 року по 19 грудня 2018 року.
            Виходячи із предмета та підстав позову у справі № 757/64223/19-ц та у цій справі, слід дійти висновку, що ухвала Печерського районного суду м.Києва від 23 січня 2020 року постановлена  з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у цій справі.
            Зменшення періоду, за який позивач просить стягнути  невиплачену заробітну плату  у зв`язку із збільшенням посадового окладу головного інженера у цій справі, в порівнянні з заявленими ним вимогами у справі № 757/64223/19-ц, не є зміною предмета та підстав позову, а тому саме ця обставина  не виключає можливість закриття провадження у справі з підстав, передбачених  п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
            Оскільки висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі  є правильним, але  мотиви, з яких суд дійшов такого висновку, не відповідають встановленим обставинам,  ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                           
                                                 П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 12 травня 2020 року - змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повна постанова складена 17 серпня 2020 року.
 
Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                                 А.М. Стрижеус