ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006589 пров. № А/857/6348/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Большакової О.О., Заверухи О.Б. 
за участю секретаря судового засідання                      Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року, прийняте суддею Гулкевич І.З. в м.Львові, повний текст складено 09 квітня 2020 року, у справі № 1.380.2019.006589 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення, -

                                              В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії службових осіб Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова щодо не неналежного проведення нарахування та неповної виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.12.2015 по 21.01.2019 в розмірі 104841,40 грн; стягнути з відповідача на його користь заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 18.12.2015 по 21.01.2019 у розмірі 99642,91.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.05.2019 Львівським окружним адміністративним судом у справі №1.380.2019.000175 винесено рішення, яким стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на його користь кошти за час вимушеного прогулу в сумі 664398,97 грн та зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 18.12.2015 по 21.01.2019. Відповідачем згідно наданих банківських платіжних документів здійснено 27.09.2019, 02.10.2019 та 24.10.2019 перерахування індексації на рахунок ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 21.01.2019 на загальну суму 5198,49 грн.
Згідно відповіді відповідача від 27.11.2019, позивачу відмовлено у проведенні належної виплати індексації за висновками та розрахунком судового експерта №16 від 15.11.2019, мотивуючи розрахунком від 04.11.2019 та копіями банківськими документами нарахованої та виплаченої індексації останньому у розмірі 5198,49 грн Державною казначейською службою України від 24.10.2019.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020року, позов задоволено.
Визнати протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18.12.2015 по 21.01.2019. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період 18.12.2015 по 21.01.2019 у розмірі 99 642, 91 грн.
Відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом не взято до уваги, що відповідно до ст. 51 Бюджетного кодексу України, за якою керівники бюджетних установ повинні здійснювати видатки в межах фонду грошового забезпечення. 
Відповідно до ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Саме до таких установ і належить КЕВ м.Львова, тому відповідач діяв в умовах недофінансування витрат на виплату індексації грошового забезпечення в роки проходження служби позивачем.
Заперечує обгрунтованість висновку судово-економічної експерта №16 від 15.11.2019 про що зазначено у відповіді позивачу від 27.11.2019 із проведеним розрахунком від 04.11.2019 у сумі 5277,65 грн.
Просить скасувати рішення суду.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі № 813/106/16 визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України №268-кп від 17.12.2015 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності”; визнано протиправним та скасовано наказ Міністра оборони України №1054 від 17.12.2015 “По особовому складу”, в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом “ж” (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 17.12.2015; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова з 18.12.2015; постанову в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 звернуто до негайного виконання.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2017 у справі № 876/483/17 – скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 02.08.2018 у справі № 813/106/16 (адміністративне провадження № К/9901/21268/18) постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №813/106/16 скасовано та залишено в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року.
Відповідно до витягу із наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 10.01.2019 за № 10 § 1, Наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 17.12.2015 № 1054 про звільнення з військової служби у запас за пунктом “ж” (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) частини шостої ст. 26 з урахуванням частини восьмої Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” та виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України підполковника ОСОБА_1 , колишнього начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, скасовано, поновлено його на військовій службі на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, ВОС-6201002.
Відповідно до витягу із Наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 10.01.2019 за № 10 § 2, відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підполковника ОСОБА_1 , начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, увільнено від займаної посади і призначено старшим офіцером Відділу придбання житла, організаційної роботи та підприємств Управління капітального будівництва житла Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, ВОС-6201002.
Згідно з витягом з Наказу начальника Західного територіального квартирно- експлуатаційного управління (по стройовій частині) № 14 від 21.01.2019: підполковника ОСОБА_1 , який прибув із Личаківсько-Залізничного об`єднаного районного військового комісаріату, 21.01.2019 зараховано до списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова та всі види забезпечення на підставі витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 10.01.2019 № 10 (вх. 301), припису Личаківсько-Залізничного ОРВК від 21.01.2019 № 97; підполковника ОСОБА_1 , начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, призначеного наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 10.01.2019 за № 10 на посаду старшого офіцера відділу придбання житла організаційної роботи та підприємства управління капітального будівництва житла Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, вважати, що вибув до нового місця служби у м. Київ.
21.01.2019 виключено зі списків особового складу квартирно-експлуатаційно відділу м. Львова та всіх видів забезпечення. Щорічна основна відпустка за 2019 рік не використана.
Грошова допомога для оздоровлення на 2019 рік не надавалася.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових витань за 2019 рік не отримував.
Підстава: витяг із наказу Міністерства оборони України (по особовому складу) від 10.01.2019 № 10 (вх. 402).
21.01.2019 Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням складено припис № 303/23/з/231, підполковнику ОСОБА_1 запропоновано 21.01.2019 вибути до м. Києва у розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для подальшого проходження військової служби. (а.с.121). 
Позивач звертався до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова з приводу виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, однак останнім надано відмову у виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 у справі №1.380.2019.000175, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019, визнано відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 02.01.2019 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового та матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 21.01.2019 – протиправною; визнано відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 10.01.2019 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 21.01.2019 – протиправною; стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на користь позивача грошове та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 21.01.2019 та компенсацію за невикористану відпустку за 2016 – 2018 роки на загальну суму 664398 грн. 97 коп; зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 18.12.2015 по 21.01.2019; в задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 відповідачем 27.09.2019, 02.10.2019 та 24.10.2019 здійснено перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 18.12.2015 по 21.01.2019 в розмірі 5198,49 грн, що підтверджується банківськими платіжними документами.
Представник позивача 20.11.2019 направив на ім`я начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова адвокатський запит про те, чи виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 справа №1.380.2019.000175 щодо виплати ОСОБА_1 індексації до грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 21.01.2019, якщо не виконане то просить виконати судове рішення, відповідно до висновків судово-економічної експертизи №16 від 15.11.2019.
27.11.2019 відповідачем надано відповідь на адвокатський запит, в якій зазначено, що індексація грошового забезпечення за період з 18.12.2015 по 28.02.2018 перерахована на користь ОСОБА_1 згідно платіжного доручення від 24.10.2019 – 5198,49 грн. Виплата здійснена відповідно до розрахунку нарахування індексації грошового забезпечення від 04.11.2019.
Вважаючи дії Квартирно-експлуатаційного відділу протиправними, позивач звернувся до суду.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18.12.2015 по 21.01.2019. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення за вказаний період, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до статті першої Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 - 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ “Про індексацію грошових доходів населення” (далі - Закон №1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша статті 4 Закону №1282-XII).
Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина перша-друга, шоста статті 5 Закону №1282-XII).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення ( далі -Порядок № 1078), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка, у 2017 році - 103 відсотка, у 2018 році - 103 відсотка).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до п.2, 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та інше. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку №1078).
Згідно з абз.6 п.5 Порядку №1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 у справі № 1.380.2019.000175 виплачено індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 5 198,49 грн.
Згідно з висновком № 16 судово-економічної експертизи від 15 листопада 2019 року розмір індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період  із 01 січня 2016 року по 31 грудня  2018 року складає 104 841,40 грн.
Різниця не отриманих коштів до грошового забезпечення індексації за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 р по 21.01.2019, яку ОСОБА_1 мав отримати становить 99 642,91 коп., і таке приймається до уваги судом апеляційної інстанції та не спростовано відповідачем.
Апеляційний суд зазначає, що виплата належних позивачу коштів, не може залежати від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному  дослідженні.
У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок  щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 
З врахуванням вказаного аналізу законодавства та матеріалів справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

керуючись ч.3 ст.243, ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 1.380.2019.006589, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. Б. Заверуха  	
Повне судове рішення складено 25.08.2020