ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року	Львів	Справа № 140/822/20 пров. № А/857/6191/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Большакової О.О., Мікули О.І.
за участю секретаря судового засідання                      Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року, прийняте суддею Ксензюком А.Я. в м.Луцьк, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/822/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

                                                 В С Т А Н О В И В:

18.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 04 жовтня 2019 року за №0001433302, яким збільшено суму грошового забезпечення за платежем з податку на додану вартість в розмірі 25 540,76 грн., в тому числі 20 432,61 грн. за податковим зобов`язаннями та 5 108,15 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та від 04 жовтня 2019 року за №0001443302, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито за товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в розмірі 11 609,44 грн., в тому числі 9 287,55 грн. за податковим зобов`язанням та 2 321,89 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені на підставі акту документальної невиїзної перевірки № 17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року, в якому зазначено, що при митному оформленні товарів митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товару є нижчою, ніж задекларована в країні відправлення. Позивач є фізичною особою, не був в Литовській Республіці і не оформляв в митних органах Литовської Республіки жодних документів на експорт з Литви автомобіля “Рено Мегане”, номер кузова НОМЕР_2 . При прийнятті податкових повідомлень-рішень не встановлено наявності з його боку умислу та мети неправомірного зменшення розміру митної вартості автомобіля. Крім цього, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці, проте вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах. 
Зазначений автомобіль був придбаний у Польщі і митне оформленнябуло проведено без жодних застережень.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, через невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що документи, на які покликається суд на доказ правомірності рішення фіскального органу: копія литовської ВМД MRN18LTKC0100EK00E246; копія квитанції 0140995, копія фактури 03657 складені на іноземній мові (ймовірно, литовській).
Доказів належного перекладу документів на українську мову під час проведення перевірки чи володіння перевріяючими іноземних мов, не надано.
Доказів обізнаності позивачем чи його причетності до оформлення литовських митних документів оформлених у Литовській Республіці на належний йому автомобіль з схожими реквізитами щодо номеру кузова в акті перевірки № 17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 від 30 серпня 2019 року відповідачем не наведено.
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задоволити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що в листі Міністерства фінансів Литовської Республіки повідомлено, що відповідно до литовського законодавства митна процедура вважається закінченою, у випадку якщо особа після ввезення транспортних засобів на територію України надає митним органам Литовської Республіки документи на підтвердження зазначеного, в іншому випадку процедура вважається не закінченою, у зв`язку із чим митні органи Литовської Республіки і звертаються до митних органів України із відповідними запитами, в яких просять підтвердити, що транспортні засоби були задекларовані на митниці України.
Наданими з Литовської Республіки документами не підтверджується автентичність документів, що стали підставою для митного оформлення транспортного засобу “RENAULT» модель «MEGANE” номер кузова VIN - НОМЕР_2 , відтак, висновки контролюючого органу про заниження позивачем при здійсненні митного оформлення даного товару його митної вартості відповідають фактичним обставинам справи, а спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними. 
Просить залишити без змін рішення суду.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача та його представника, які просять скасувати рішення суду та позов задоволити, представника відповідача, який просить залишити без змін рішення суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 16 серпня 2019 року №2923, з метою перевірки дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 29 березня 2018 року №UA205090/2018/023330 громадянином ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України (далі - Митного кодексу України), Головним управління ДФС у Волинській області проведено документальну невиїзну перевірку громадянина ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 29 березня 2018 року №UA205090/2018/023330, за результатами якої складено акт від 30 березня 2019 №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 .
Згідно з висновками акту перевірки від 30 березня 2019 №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 позивачем порушено: пункт 1 статті 49, пункт 2 частини другої статті 52, частину першу статті 257, частину першу статті 295 Митного кодексу України; пункт 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією №UA205090/2018/023330 від 29 березня 2018 року, які підлягають перерахуванню до Державного бюджету України на загальну суму на загальну суму 29  720,16 грн. в тому числі ввізне мито – 9  287,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів – 20  432,61 грн.
На підставі вищезазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення: від 04 жовтня 2019 року №0001433302 та від 04 жовтня 2019 року №0001443302.
Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями від 04 жовтня 2019 №№№0001433302, 0001443302, подавши до ДМС України скаргу, за результатами розгляду якої рішенням ДМС України №1/10-04/В/711 від 17 грудня 2019 останні залишені без змін, а скарга без задоволення.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що наданими з Литовської Республіки документами не підтверджується автентичність документів, що стали підставою для митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_2 , відтак, висновки контролюючого органу про заниження позивачем при здійсненні митного оформлення даного товару його митної вартості відповідають фактичним обставинам справи, а прийняті за результатами проведеної перевірки позивача податкові повідомлення-рішення від 04 жовтня 2019 №№0001433302, 0001443302 є правомірними.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав за кордоном транспортний засіб марки «RENAULT MEGANE».
На підставі поданих до митного оформлення документів, зокрема, рахунку-фактури від 28 березня 2018 року, за яким ОСОБА_1 придбав у компанії Petras Skuckas автомобіль марки RENAULT MEGANE, VIN: НОМЕР_2 вартістю 1 800 Євро, технічного паспорту на транспортний засіб, митним органом проведено митне оформлення товару за митною декларацією від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330 за резервним методом.
При цьому, одержувачем товару згідно графи 8 вказаної декларації вказано громадянина ОСОБА_1 , а декларантом згідно графи 14 виступало ПП “Респект Брок”.
Листом від 16 серпня 2018 року №2140/7/03-70-20-05 Волинська митниця ДФС повідомила Головне управління ДФС у Волинській області про отримане нею звернення митного органу Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у підтвердженні фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, у тому числі вищезазначеного транспортного засобу “RENAULT MEGANE” VIN: НОМЕР_2 , яким направила інформацію митного органу Литовської Республіки та просила провести контрольні заходи з використанням механізму, передбаченого пунктом 54.4 статті 54 Податкового кодексу України.
Як свідчить акт перевірки ОСОБА_1 від 30 березня 2019 року №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , підставою для проведення перевірки позивача стала інформація та відомості, викладені в листі митного органу Литовської Республіки. Відповідно до експертної декларації Литви №18LTKC0100EK00Е246 відправником транспортного засобу “RENAULT MEGANE” (VIN: НОМЕР_2 ) виступала компанія “TD Transport” (V.BORISEVICIAUS 4, 68137 MARIJAMPOLE, LT) оформлено в митному режимі експорт в Литовській Республіці вартістю 4  700 Євро.
Під час співставлення контролюючим органом відомостей, зазначених у МД від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330 та експортній декларації від 28 березня 2018 року №18LTKC0100EK00Е246, контролюючим органом встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 29  720,16 грн. в тому числі ввізне мито – 9  287,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів – 20  432,61 грн.
У акті перевірки від 30 серпня 2019 року №17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 податковий орган зазначив, що перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією від 29 березня 2018 року №205090/2018/023330.
На підставі документально підтверджених даних митного оформлення товарів, задекларованих у країні відправлення Литовській Республіці, контролюючим органом встановлено, що при митному оформленні ОСОБА_1 заявлено недостовірні відомості щодо митної вартості товару.
Апеляційний суд погоджується з твердженням позивача і таке встановлено рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 14 листопада 2018 року у справі № 163/1914/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року (а.с.25 – 28), яким закрито провадження в справі про порушення митних правил №4702/20500/18 на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, що між відомостями експортної декларації №18LTKС0100ЕК00Е246 і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності, у тому числі щодо вартості транспортного засобу. Однак, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, - ОСОБА_2 . Факт придбання автомобіля позивачем у ОСОБА_2 по справі не спростований.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Із наданої в судовому засіданні представником позивача інформації з мережі інтернет-сайту Європейської комісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація №18LTKС0100ЕК00Е246 перебуває у стані підтвердження вибуття випущеного для експорту товару за межі ЄС, і таке було станом на час розгляду справи судом першої інстанції (а.с. 29).
Таким чином, апеляційний суд вважає, що литовська компанія UAB «TD Transport» задекларувала, але не закінчила процедуру експорту транспортного засобу з ЄС. Самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами для винесення спірних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом.
Матеріалами справи стверджується декларування автомобіля “RENAULT MEGANE” (VIN: НОМЕР_2 ) та визначення його митної вартості здійснював декларант по договору ПП «Респект Брок», а саме ОСОБА_3 , а не позивач, який ствердив в суді апеляційної інстанції, що спірний автомобіль придбав не у Литовській Республіці. Фактура продавця Petras Skuckas від 28.03.2018 р. № 09-15, надана на митниці, дійсна і не скасована. Митна декларація ВМД ІМ40ДЕUA205090/2018/023330 дійсна. Коригування митної вартості по ній не проводилось.
Згідно із частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Апеляційний суд також не приймає до уваги докази, які взяті до уваги ГУ ДФС у Волинській області під час податкової перевірки: копія литовської ВМД MRN18LTKC0100EK00E246; копія квитанції 0140995, копія фактури 03657, оскільки вважає такі неналежними доказами, в тому числі через відсутність їх офіційного перекладу. 
Частина п`ята статті 54 Митного кодексу України передбачає, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 351 Митного кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення перевірок.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документально підтверджена інформація отримана від уповноважених органів іноземних держав повинна бути легалізована у спосіб передбачений чинним законодавством України, в даному випадку проставлянням апостилю.
З метою дотримання балансу публічних і приватних інтересів законодавством встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання під час проведення перевірки може бути належною підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень законного і обґрунтованого рішення.
Порушення відповідачем порядку проведення перевірки, що виразилось у призначенні перевірки на підставі документа органу іноземної держави, не перекладеного українською мовою та не легалізованого в установлений законом спосіб, та обґрунтування висновків перевірки на підставі документів, також отриманих від органу іноземної держави, не перекладених українською мовою та не легалізованих в установлений законом спосіб, призвело до незаконності як самої перевірки, так і її наслідків.
Надані податковим органом документи складені іноземною мовою на підтвердження правомірності висновків акту перевірки щодо порушення позивачем норм законодавства не є допустимими, достовірними та належними, оскільки такі не перекладені українською мовою та не легалізовані в установлений законом спосіб, а відтак не можуть бути підставою для висновку про порушення позивачем митних правил.
Таким чином, колегія суддів вважає, що контролюючий орган при проведенні перевірки та при прийнятті оскаржуваних рішень діяв з порушенням чинних норм законодавства України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №821/2067/17.
Нових доказів обізнаності позивача чи його причетності до оформлення литовських митних документів оформлених у Литовській Республіці на належний йому автомобіль з схожими реквізитами щодо номеру кузова в акті перевірки від 30 серпня 2019 року № 17534/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , відповідачем не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.
В матеріалах справи відсутні докази щодо порушення проведення процедури розмитнення спірного транспортного засобу митними органами України.
Апеляційний суд також обумовлює і ту обставину, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом (ч.1 ст.293 МК України). Тому, з`ясування статусу особи платника податків щодо якого винесене податкове повідомлення-рішення є важливою обставиною, яка повинна досліджуватись податковим органом під час податкової перевірки.
Таким чином, відповідачем ще й неправомірно збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності 15010100 (код платежу) у податковому повідомленні-рішення від 04.10.2019 року № 0001433302, оскільки зазначено не фізична особа ОСОБА_1 (а.с. 14)
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 04.10.2019 року № 0001433302 та від 04.10.2019 року № 0001443302 слід визнати протиправним та скасувати.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (квитанція № 0.0.1619336095.1 від 17.02.20 в сумі 840,80 грн. та квитанція № 0.0.1703091838.1 від 13.05.20 в сумі 1261,50 грн.)

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року у справі № 140/822/20, - скасувати та прийняти постанову, якою позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 04.10.2019 року № 0001433302 та від 04.10.2019 року № 0001443302.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області сплачений судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 30 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 21.09.20