Справа № 161/6784/20 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/776/20  Категорія: 68 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 липня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я., 
секретар судового засідання Вергун Т. С., 
з участю:
представника третьої особи Ліпкевича І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2020 року,  

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2020 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 
09.06.2020 позивач ОСОБА_1  подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку в с. Гаразджа Луцького району площею 0,3921 га, з яких 0,12 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий № 0722885000:02:001:0593, та 0,2721 га - для ведення особистого селянського господарства; садибу в  АДРЕСА_1  (реєстраційний номер майна 4701887), земельну ділянку площею 3,1895 га, кадастровий № 0722880700:04:001:0798 та незавершену будівництвом нежитлову будівлю виробничого призначення площею 4059,3 кв. м, яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 . 
Вказує, що їй стало відомо про те, що на все майно її чоловіка ОСОБА_2 накладено арешт та здійснено заходи його реалізації органами виконавчої служби та приватними виконавцями. Крім того, зі слів чоловіка, він має фінансову заборгованість і перед іншими фізичними особами та має на меті продати майно, яке не буде реалізоване чи виявлене органами виконавчої служби, щоб її погасити. Оскільки, дане майно було набуте ними, як подружжям, під час шлюбу, за спільні кошти, спільною працею та зареєстровано на ім`я чоловіка, вона звернулась до суду з позовом про його поділ, зокрема: земельної ділянки в с. Гаразджа площею 0,3921 га, садиби в АДРЕСА_1 , незавершеного будівництва цеху фруктових консервів та земельної ділянки площею 3,1895 га в АДРЕСА_2 . Враховуючи значну вартість майна та збитки, які вона може зазнати внаслідок відчуження їх спільного майна, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, а також, порушить її права та законні інтереси, як власника майна, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно: земельну ділянку в с. Гаразджа площею 0,3921 га, з яких: 0,12 га - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель (кадастровий номер 0722885000:02:001:0593) та 0,2721 га - для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 0722885000:02:001:0594); садибу в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 4701887); земельну ділянку площею 3,1895 га, кадастровий номер 0722880700:04:001:0798 та незавершену будівництвом нежитлову будівлю виробничого призначення, площею 4059,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подало апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2020 року в даній справі. Вказує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватись учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалено судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Оскаржувана ухвала жодним чином не сприяє забезпеченню прав позивача, а спрямована виключно на порушення прав третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та продовження невиконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2009 року в справі № 2-2971/09 про стягнення з  ОСОБА_2 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованості за кредитним договором № 0435/08/22-CLZv в розмірі 272781,25 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом долара США 2076247,21 грн та 1730,00 грн судових витрат, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. Вважає, що позов у даній справі подано виключно для ухилення від виконання рішення суду та є нічим іншим як зловживанням процесуальними правами, адже позивач та відповідач продовжують проживати однією сім`єю, ведуть спільне господарство та фактично розлучатись не збираються. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви.
Відзиви на апеляційну скаргу в даній справі не подавалися.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник третьої особи ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ольховський М. В. подав клопотання про визнання причини його неявки, як представника ОСОБА_1 , у судове засідання поважною та відкладення розгляду справи.
Колегія суддів ухвалила у задоволенні даного клопотання відмовити, проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, які не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника третьої особи ОСОБА_3 , приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.ч. 3, 6, 10 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених ч. 5 цієї статті - ч. 1 ст. 153 ЦПК України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 своєї Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням в цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
На підставі викладеного та аналізу наведених норми діючого цивільного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява є підставною і підлягає до задоволення, оскільки невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду у даній справі. Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи, зокрема, може відчужити майно, а тому підставою забезпечення позову є саме обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Оскільки предметом спору в даній справі є поділ майна подружжя, вимоги мають майновий характер, вбачається, що обраний судом вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, що набуте у власність під час перебування у шлюбі, є співмірним із заявленими позовними вимогами.
При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позов у даній справі подано виключно для ухилення від виконання рішення суду та є нічим іншим як зловживанням процесуальними правами, оскільки позивач та відповідач продовжують проживати однією сім`єю, ведуть спільне господарство та фактично розлучатись не збираються, є нічим непідтвердженим припущенням.
Між сторонами виник спір щодо поділу майна, що підтверджується поданою позовною заявою, яка перебуває на розгляді в суді першої інстанції.
Рішення суду в справі № 2-2971/09, яким з  ОСОБА_2 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0435/08/22-CLZv в розмірі 272781,25 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом долара США 2076247,21 грн та 1730,00 грн судових витрат, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С., чого не заперечує і третя особа. У апеляційній скарзі третя особа посилається на те, що частину спірного майна було передано в іпотеку, проте не зазначає, яке саме майно знаходиться в іпотеці і не надано суду доказів, що третя особа є правонаступником іпотекодержателя.
Що стосується доводів апеляційної скарги про діаметрально протилежні ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2020 та від 09.06.2020 в даній справі щодо забезпечення позову, то вказані ухвали були постановлені судом за різними заявами позивача ОСОБА_1 та за різними способами забезпечення позову, про які просила остання.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про не неповне з`ясування обставин справи.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий 

Судді