ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 813/2148/17
адміністративне провадження № К/9901/46535/18, К/9901/45936/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Стародуба О.П., 
суддів – Єзерова А.А., Кравчука В.М.,  
розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018р. (судді – Кушнерик М.П., Ніколін В.В., Старунський Д.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в :
У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив (з урахуванням уточнення позовних вимог):
визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, оформленого листом від 16.02.2017р. №248/3/6/523 (протокол №79);
зобов`язати відповідача відповідно до статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити йому одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає відмову відповідача у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги протиправною та такою, що порушує право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2017р. позов задоволено повністю. 
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018р. апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково.  
Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення позивачу на доопрацювання документів, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №79 від 16.09.2016р. (супровідний лист від 16.02.2017р. за №248/3/6/523).
Зобов`язано відповідача прийняти рішення про призначення і виплати або відмову позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975. 
З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що при розгляді матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги відповідач діяв протиправно, оскільки після повернення документів на доопрацювання ним було направлено для повторного розгляду  довідку від 18.01.2017р. №7 про те, що він дійсно проходив військову службу, приймав участь в бойових діях та отримав поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та копію військового квитка. 
Також з ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що порядком № 499 передбачено подання заявником уповноваженому органу копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.  Позивачем такого документу подано не було. Крім того, позивачем не було подано документ про встановлення йому інвалідності протягом трьох місяців з часу звільнення зі служби, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Також посилається на те, що в 2014 році позивачу встановлено інвалідність повторно, а вперше інвалідність встановлено у 2011 році і станом на цей час необхідно застосувати чинне законодавство.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу відповідача залишити без розгляду, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.  
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив строкову військову службу з 12.11.1987р. по 02.10.1989р. З 15.11.1987р. по 02.10.1989р. брав участь у бойових діях в Демократичній республіці Афганістан. (а.с. 17)
Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) №739 від 14.03.2007р. на тілі позивача виявлено сліди (рубці) ран, які утворилися давно, могли виникнути від дії уламків вогнепальної зброї під час бойових дій в Афганістані в 1988р. (а.с. 21)
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №705974 позивачу 23.10.2014р. встановлено ІІІ групу інвалідності захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. (а.с. 23)
Відповідно до Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва (Протокол №207 від 17.03.2016р.) підтверджено що поранення, контузія пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с. 22)
Позивач звернувся до Львівського обласного військового комісаріату із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №975 від.25.12.2013р.
Листом від 22.10.2015р. № 248/3/6/2910 Департамент фінансів Міністерства оборони України повернув пакет документів ОСОБА_1 до Львівського обласного військового комісаріату, зазначивши, що підстави для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №975 від.25.12.2013р. відсутні, оскільки інвалідність позивачу встановлена до 01.01.2014р.
Листом від 10.11.2015р. №248/3/6/3288 Департамент фінансів Міністерства оборони України проінформував ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги з тих самих причин.
Не погодившись із вказаними рішеннями позивач звернуся до суду.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду 01.06.2017р. позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, оформлене листом від 10.11.2015р. №248/3/6/3288 та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 про призначення і виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 ЗУ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. (а.с. 9-13)
16.09.2016р. відповідно до витягу з протоколу №79 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби розглянувши подані позивачем документи відповідно до Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року дійшла висновку про необхідність повернення таких документів, з мотивів подання таких не в повному обсязі, а саме: не подано документ, що свідчить про обставини поранення, а також про встановлення інвалідності протягом трьох місяців з часу звільнення зі служби, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. (а.с. 14)
Позивачем 20.01.2017р. після доопрацювання скеровано для повторного розгляду комісією Міністерства оборони України, вказані документи.
Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.02.2017р. вих. №248/3/6/523 позивача повідомлено, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року документи позивача розглянуто 16.09.2016р., що підтверджується протоколом № 79. (а.с. 15)
Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої законні права порушеними, позивач  звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".  
Суд виходив з того, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає у тому разі коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Судом встановлено, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №705974 позивачу 07.11.2011р. встановлено ІІІ групу інвалідності захворювання, пов`язаного з виконання обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку. Відповідно до Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва (Протокол №207 від 17.03.2016р.) підтверджено що поранення, контузія пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Суд дійшов висновку, що єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання       Міністерства оборони України відповідно до статті 162 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.       
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розпорядник бюджетних коштів, тобто відповідач, мав прийняти одне з двох рішень - про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Прийняття рішень про повернення на доопрацювання документів не передбачено Порядком №975.
Суд виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави та повноваження для прийняття рішення про повернення на доопрацювання документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу.
Суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не прийняв рішення про відмову в призначенні одноразової допомоги, є передчасним зобов`язання Міністерства оборони України виплатити йому одноразову грошову допомогу, відповідно до статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому слід зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення і виплату або відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку № 975.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (в редакції, яка діяла станом на час звернення позивача до відповідача в 2015 році) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. (Закон №2011-XII)
Відповідно до частини 9 статті 163 цього Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову 25.12.2013р. №975.
Пунктом 2 цієї постанови передбачено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Також цією постановою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. (Порядок №975)
Відповідно до пункту 3 цього Порядку у разі встановлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, для правильного вирішення питання наявності у позивача права на виплату спірної допомоги важливим є з?ясування часу встановлення інвалідності.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач, серед іншого, посилається на те, що судами залишено поза увагою той факт, що огляд позивача в 2014 році був первинний, а вперше інвалідність позивачу встановлено в 2011 році.
Як встановлено судами на підставі довідки МСЕК №705974 від 23.10.2014р. за наслідками повторного огляду позивачу встановлено третю групу інвалідності.
Водночас, судами з посиланням на цю довідку зазначено, що інвалідність позивачу встановлено 07.11.2011р. Такі ж фактичні обставини відображені у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016р.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
В порушення вимог зазначених процесуальних норм судами попередніх інстанцій не з?ясовано на підставі відповідних доказів час первинного огляду позивача, час та підстави первинного встановлення йому інвалідності, а суд касаційної інстанції в силу приписів статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не може встановлювати і вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Станом на 2011 рік і станом на 2014 рік правове регулювання виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги суттєво різниться, як в частині підстав її виплати, так і в частині розмірів такої допомоги, а тому з?ясування обставин щодо первинного огляду та встановлення інвалідності позивачу є ключовим для правильного вирішення даного спору.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
Неповне з`ясування судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи, не дослідження всіх наявних в справі доказів, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою недотримання судами в процесі ухвалення рішення норм процесуального права, що є підставою для їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :
Касаційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України задовольнити частково.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2017р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018р. скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                            
О.П. Стародуб          
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук