ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 липня 2020 року

м. Харків

Справа № 621/321/14-ц

Провадження № 22-ц/818/1455/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого – Пилипчук Н.П.,

суддів – Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря – Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ПАТ «Дельта Банк»,

відповідач :  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року, постановлене у складі судді  Вельможної І.В., у залі суду у м. Зміїв,

встановив :

У лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2008 року № 11365238000 в сумі 309950 грн. 96 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом – 190629 грн. 05 коп.; сума заборгованості за відсотками – 119321 грн. 91 коп. Також позивач просив стягнути з ОСОБА_1 судовий збір. 
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 26 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 11365238000, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 27 000 доларів США з розрахунку 14% річних на строк з 26 червня 2008 року по 23 червня 2023 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено Договір купівлі – продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором, АТ «Укрсиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта банк» замінює АТ «Укрссиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Укрсиббанк» до АТ «Дельта банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору відповідач зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору. 
Позичальник умови Кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язання згідно умов кредитного договору. Однак, зобов`язання не виконані, у зв`язку з чим, станом на 14 січня 2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 309950 грн. 96 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом – 190629 грн. 05 коп., сума заборгованості за відсотками – 119321 грн. 91 коп. На підставі викладеного ПАТ «Дельта банк» звернулося до суду з даним позовом.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року позову заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №11365238000 від 26 червня 2008 року, за період з грудня 2011 року по січень 2014 року у загальному розмірі 50306 (п`ятдесят тисяч триста шість) грн. 52 коп. СтягнутО з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 503 (п`ятсот три) грн. 05 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Укрдебт Плюс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що Судом безпідставно було обмежено період стягнення заборгованості часом з грудня 2011 року по січень 2014 року та відмовлено у повному достроковому стягненні грошових коштів за кредитним договором. Зазначає, що спеціальною нормою законодавства встановлено право позикодавця вимагати дострокового повернення повної суми позики та належних процентів у випадку прострочення позичальником повернення чергової частини позики. Вказана норма закону є імперативною та безальтернативною, тобто не передбачає можливості її зміни сторонами в укладеному ними договорі. Посилання суду у оскаржуваному рішенні на необхідності дотримання Кредитором спеціального порядку, передбаченого договором як підставу дострокового повернення позики та відсутність права на повне дострокове виконання у випадку недотримання цього порядку, не ґрунтується на нормах законодавства. Зазначає, що вказівка суду на те, що ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимагати лише стягнення тієї частини кредиту, період сплати якої починається з дати укладання договору купівлі-продажу прав вимоги, є помилковою та не ґрунтується на нормах законодавства. Звертає увагу суду на те, що судом при визначені суми заборгованості не було враховано положень договору щодо нарахування збільшеної процентної ставки на суму простроченого боргу. Також вказує, що судом було незаконно змінено валюту зобов`язання, що призведе до невиконання Позичальником договору належним чином. Наголошує, що судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу. Зазначає, що судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні безпідставно змінено валюту зобов`язання, зазначивши про стягнення твердої грошової суми виключно у грошовій одиниці України - гривні та при цьому за курсом станом на день подання позовної заяви - 799,30 гривень за 100 доларів США. Це не дає права та можливості видати виконавчий лист з визначенням суми заборгованості у валюті договору, а також, відповідно, можливості державному виконавцю здійснювати стягнення заборгованості з урахуванням курсу відповідної валюти на момент платежу а не ухвалення судового рішення.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги частково та відмовляючи у задоволенні позову в решті суми стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги лише 08.12.2011 року, тому саме з цієї дати необхідно розраховувати суму заборгованості. Судом застосована позовна давність. При ухваленні рішення суд вважав встановленим, що ОСОБА_1 не отримував жодних листів щодо заміни кредитора, тому продовжував сплачувати грошові кошти на рахунок первісного кредитора.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 11365238000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 27 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 130941 грн. 90 коп. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Надання кредиту здійснюється у термін – 26 червня 2008 року. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашения кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 23 червня 2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.п. 1.3.3, 1.3.4 нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього Договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2., 5.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. 

При цьому, проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. Строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. 

Відповідно до п. 4.1 Договору від 26 червня 2008 року за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню. Розділом 6 вказаного Договору передбачено, що сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, ст.ст. 525, 611 ЦК України, погодили, що Банк має право, зокрема, визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

В разі застосування Банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. Договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме: - Банк повідомляє Позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом, за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника; - терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) Банк направив за адресою Позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов`язань Позичальника за Договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а Позичальник не усунув зазначених Банком порушень зобов`язань Позичальника за Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку; - терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов`язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку; - не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит Позичальник зобов`язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов`язання, передбачені Договором; - в разі порушення Позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за Договором, вважається, що такий Позичальник користується кредитом понад строк, встановлений Договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями (а.с. 5-24).

Крім того, кредитним договором від 26 червня 2008 року № 11365238000 визначені графік погашення кредиту та графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 12-16, 17-23).

ОСОБА_1 умови Кредитного договору належним чином не виконує.

На адресу відповідача 15.03.2013 року направлялася досудова вимога, в якій ОСОБА_1 було запропоновано терміново сплатити прострочену заборгованість 9 467, 67 доларів США.

Однак, зобов`язання не виконані, у зв`язку з чим, станом на 14 січня 2014 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 309950 грн. 96 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом – 190629 грн. 05 коп., сума заборгованості за відсотками – 119321 грн. 91 коп. (а.с. 28, 29).

Вказане підтверджується наданим ПАТ «Дельта Банк» розрахунком заборгованості.

З графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту – Додаток № 2 до Кредитного договору від 26 червня 2008 року № 11365238000, вбачається, що ОСОБА_1 повинен був щомісячно погашати тіло кредиту у розмірі 150 доларів США та відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено Договір купівлі – продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором, ПАТ «Укрсиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта банк» замінює ПАТ «Укрссиббанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Так, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за Кредитним договором від 26 червня 2008 року № 11365238000 (а.с. 32-33, 34).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Отже, висновки суду про те, що ПАТ «Дельта Банк» має право лише на заборгованість, що виникла після придбання права вимоги – суперечить наведеним нормам.

Згідно ч. 1, 2 ст. 518 ЦК України  боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Суд вважав доведеним, що ОСОБА_1 продовжував сплачувати заборгованість первісному кредитору – АТ «УкрСиббанк», оскільки не був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що після 08.12.2011 року відповідач сплачував заборгованість як первісному так і новому кредиторам та доказів того, що ним були здійснені платежі, які не враховані у розрахунку заборгованості позивача.

Представником позивача, на обгрунтування позовних вимог, до суду наданий розрахунок заборгованості (а.с. 28, 179-183). Із розрахунку, крім іншого, вбачається порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

У постанові НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо».

Розмір заборгованості за кредитними договорами підтверджений виписками по особовим рахункам, в яких міститься повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитними договорами за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

ОСОБА_1 наданий позивачем розрахунок не спростував, власного не надав.

Суд першої інстанції зазначив про застосування позовної давності на підставі чого зменшив суму стягнення.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, позовна давність переривається у разі пред`явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З тлумачення цієї норми статті 264 ЦК України слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника), що свідчать про визнання боргу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16.

У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій,що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

ОСОБА_1 надав суду копії квитанцій, з яких вбачається, що відповідач здійснював погашення кредитної заборгованості (т. 1 а.с. 156-174), протягом 2008-2010 років.

Доводи відповідача щодо необхідності застосування до вказаних правовідносин позовної давності спростовується випискою по кредитному договору з АТ «УкрСиббанк», з якої вбачається, що сума місячних платежів по тілу кредиту відповідачем була внесена 28.10.2011 року, а за відсотками – 31.05.2011 року, з позовом позивач звернувся 04.02.2014 року, тобто в межах позовної давності. 

Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. 

Матеріалами справи підтверджено, що після звернення позивача до суду, відповідачем на погашення заборгованості було сплачено 27 575,99 грн. Тому суму стягнення необхідно визначити за вирахуванням цієї суми.

Перевіривши подані суду розрахунки по кредиту, суд вважає, що з відповідача на користь позивача в межах заявлений вимог підлягає стягненню 282 374,97 грн. (309 950, 96 – 27 575, 99).

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Укрдебт Плюс» наголошує, що судом безпідставно змінено валюту зобов`язання та заборгованість стягнута у гривні.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість 309 950,96 грн., отже сума стягнення визначається в межах позовних вимог та з огляду на принципи диспозитивності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 звертав увагу на те, що апеляційна скарга подана ТОВ «Укрдебт Плюс», яке не є стороною у справі.

Між тим, згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 07.11.2019 року ПАТ «Дельта Банк» передало у власність ТОВ «Укрдебт Плюс» права вимоги за кредитними договорами, крім іншого і щодо зобов`язання ОСОБА_1 (а.с. 11-14 т. 2).

Отже ТОВ «Укрдебт Плюс» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», тому має право оскаржувати рішення Зміївського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 7059, 12 грн. 

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року змінити в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» заборгованість за кредитним договором № 11365238000 від 26 червня 2008 року 282 374, 97 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» витрати по сплаті судового збору у сумі 7059, 12 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                        С.С. Кругова

                                                                               О.В. Маміна