ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" вересня 2020 р.           Справа№ 910/9060/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Майданевича А.Г. 
 
при секретарі судового засідання : Кубей В.І.
за участю представників сторін: 
від заявника: не прибув;
від відповідача: не прибув;
від ДВС: не прибув,
   розглянувши апеляційну скаргу:    Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №61684651)
у справі №910/9060/19
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 
про стягнення 33 255,00 грн.

                                                                         ВСТАНОВИВ:
          Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 року у справі №910/9060/19 позов акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"    про    стягнення 33 255,00 грн задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на користь    Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"    33 255,00 грн - суму штрафу та 1921,00 грн    - витрати по сплаті судового збору.
          22.01.2020 року Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 року    апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 року по справі №910/9060/19 скасовано, відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"    на користь    Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 2881,50 грн - судового збору за подання апеляційної скарги.
          Додатковою Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"    на користь                Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" 5000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"    5000,00 грн    - витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
          18.02.2020    року Господарським судом міста Києва видані накази.
           19.05.2020 року до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від боржника надійшла скарга на рішення та дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коваль Любові Іванівни, відповідно до якої скаржник просив суд:
          - визнати неправомірними дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) , які полягають у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2020 у виконавчому провадженні №61684651;
          - скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2020 у виконавчому провадженні №61684651;
          - визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. щодо не повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 по справі № 910/9060/19 без виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження";
          - зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. винести постанову про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 по справі № 910/9060/19 (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн) стягувачу без виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".
Скаржником було подано заяву про зменшення вимог скарги, в якій скаржник просив суд першої інстанції визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. щодо не повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 по справі № 910/9060/19 (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн) стягувачу без виконання на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. винести постанову про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 по справі № 910/9060/19 (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн) стягувачу без виконання на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
          Ухвалою Господарського суду від 02.06.2020 року в задоволенні скарги    - відмовлено.
          Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу від 02.06.2020 року в даній справі відносно виконавчого провадження №61684651 та прийняти нову, якою задовольнити скаргу АТ "Укрзалізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця у повному обсязі. 
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права. 
          Так, скаржник зазначив, що предметом стягнення  за наказом Господарського суду міста Києва від 30.01.2020 року по справі №910/9060/19 (ВП №61684651) є грошові кошти, які за своєю правовою природою виступають як витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а не грошових коштів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
          Отже, за твердженням скаржника, на примусове стягнення за судовим наказом Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 року по справі №910/9060/19 (ВП №61684651), станом на  01.04.2020 року, діяла пряма заборона, яка була передбачена Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».
          Крім того, скаржник вказав, що державний виконавець  повинен був повернути судовий наказ стягувачу без виконання, але він цього не зробив, чим грубо порушив п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020 року справу № 910/9060/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.
          Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишив без руху. Роз`яснив    апелянту, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше десяти днів після закінчення карантину, особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн шляхом подання відповідної заяви, своєю ухвалою від 15.07.2020 року.
          Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому розмірі згідно з чинним законодавством.
          Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.
Північний апеляційний господарський суд, відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №61684651) у справі №910/9060/19 своєю ухвалою від 27.07.2020 року. 
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 року, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/9060/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Північний апеляційний господарський суд прийняв матеріали справи № 910/9060/19 з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №61684651) у справі №910/9060/19    до свого провадження у складі нової колегії головуючого судді Суліма В.В., судді    Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Представники сторін у судове засідання 10.09.2020 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2020 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали  місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були  належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - без задоволення, з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.          
Згідно ч. 1 ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Так, в обґрунтування поданої скарги, боржник зазначав, що Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані. Згідно з додатком 2 до цього Закону Акціонерне товариство "Українська залізниця" включено до вказаного переліку. Водночас, 20.10.2019 року набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації". Пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону встановлена заборона вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
          Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що приписи пункту 3 розділу III. Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" не передбачають заборони стягнення грошових коштів з об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації. 
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що скаржником не доведено порушення старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коваль Л.І. порядку вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.
          Таким чином, суд першої інстанції, дійшов висновку, що вищевказаним Законом передбачена можливість стягнення грошових коштів.
          Однак, колегія суддів не погоджується з таким тлумаченням пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" , оскільки зі змісту наведеної норми прямо вбачається, що заборона на вчинення виконавчих дій не стосується саме стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, а предметом стягнення у виконавчому провадженні є  стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
          Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.05.2020 року у справі №904/5697/18, від 04.06.2020 року №904/1923/19.
Водночас суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про відсутність підстав для повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 року №910/9060/19  та відповідно визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства щодо неповернення вищевказаного наказу,  з огляду на наступне.
Відповідно до   ст. 129-1 Конституції України   суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно ч. 1   ст. 18 Господарського процесуального кодексу України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
   Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1   ст. 326 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження"   визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього   Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього   Закону   підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1   ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження"   під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст.    18 Закону України "Про виконавче провадження"   виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Закон України "Про виконавче провадження"   є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої   Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5   (у редакції   наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.
Пункти 4 та 5 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентують дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження:
- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;
- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 4   ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження"   передбачено підстави для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, а саме: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом.
Так,    встановивши відсутність законодавчо встановлених підстав для повернення стягувачу наказу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 року №910/9060/19  та відповідно визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства щодо неповернення вищевказаного наказу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2020 року у виконавчому провадженні №61684651.
          Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному  рішенні. 
          Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
          Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). 
          Таким чином, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови скасування прийнятого ним судового рішення. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.          
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

                                                                ПОСТАНОВИВ:          
          
           1. Апеляційну скаргу    Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ВП №61684651)  залишити без задоволення.
           2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року у справі №910/9060/19 залишити без змін.
           3.   Матеріали справи №910/9060/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 14.09.2020 року.