Ухвала
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 199/3823/19
провадження № 61-13240ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій незаконними та відновлення становища і зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз») про захист прав споживача, визнання дій незаконними та відновлення становища.
 
Позовна заява мотивована тим, що 02 травня 2019 року ОСОБА_1 було отримано рекомендованого листа від ПАТ «Дніпрогаз», який містив повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 24 березня 2019 року споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для припинення газопостачання/розподілу природного газу зазначено наявність заборгованості за природний газ в сумі 84 653,41 грн, яка нарахована на підставі акту про порушення, відображена в акті розрахунку і залишилася непогашеною станом на 24 квітня 2019 року. 
 
Позивач указував, що 10 квітня 2019 року працівниками ПАТ «Дніпрогаз» проведено демонтаж лічильника газу в належному позивачу будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При демонтажі газового лічильника, представником ПАТ «Дніпрогаз» було відірвано скло з правої сторони лічильника, при цьому складено відповідний акт про виявлені порушення, з яким позивач не погодився, написавши відповідні зауваження. Комісія ПАТ «Дніпрогаз» по проведенню експертизи БГС в результаті зовнішнього огляду в акті № 135 експертизи лічильника газу від 11 квітня 2019 року зазначила, що захисне скло знімається, пломба з правої сторони не виконує функцію кріплення скла, пломбувальне гніздо збільшене в діаметрі, вільний доступ до суматору. 11 квітня 2019 року комісією ПАТ «Дніпрогаз» у присутності позивача відбулося засідання комісії, за висновками якої встановлено, що лічильник газу не придатний до подальшої експлуатації, так як зовнішній вигляд не відповідає вимогам експлуатаційній документації, після чого комісією складено акт № 47 від 11 квітня 2019 року, де встановлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: виявлення оператором ГРМ факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу). Позивач вважає дії членів комісії неправомірними та незаконними.
 
ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати неправомірними та незаконними дії експертної комісії ПАТ «Дніпрогаз» БГС щодо встановлення факту несанкціонованого втручання ОСОБА_1 в роботу лічильника газу, установленого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконним акт № 135 експертизи лічильника газу від 11 квітня 2019 року комісії ПАТ «Дніпрогаз» БГС; визнати незаконним акт № 47 від 11 квітня 2019 року комісії ПАТ «Дніпрогаз» БГС.
 
ПАТ «Дніпрогаз» подало зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
 
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що позивач приєднався до умов договору розподілу природного газу, оскільки останній споживав природний газ. 10 квітня 2019 року за адресою ОСОБА_1 працівниками ПАТ «Дніпрогаз» було виявлено ознаки порушень складових лічильника газу. Того ж дня, лічильник газу типу «Октава G-6», заводський № 644153, з показами 21547,131 м3 у відповідності до вимог п. 3.2.4 Положення «Про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті» № 619 від 27 грудня 2005 року, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2006 року за №53/11927, було демонтовано для проведення експертизи. 11 квітня 2019 року комісією ПАТ «Дніпрогаз» з проведення експертизи ПГЛ та в присутності споживача ОСОБА_1 , з урахуванням вимог розділу п. 3.3 Положення, проведено експертизу лічильника газу типу «Октава G-6», заводський № 644153. Комісією за актом № 135 експертизи лічильника газу від 11 квітня 2019 року виявлено факт того, що захисне скло знімається, пломба з правої сторони не виконує функцію фіксації скла, пломбувальне гніздо збільшено в діаметрі, мається доступ до суматора. За висновком комісії лічильник не придатний для подальшої експлуатації та його зовнішній вигляд не відповідає вимогам експлуатаційної документації. Патрубки лічильника опломбовано, сам лічильник поміщено до пакету та опломбовано його. Того ж дня, представниками Оператора ГРМ складено акт про порушення № 47 за участю споживача, без зауважень, що свідчить про визнання учасниками справи наведених вище обставин справи та запрошено споживача на засідання комісії Оператора ГРМ з розгляду даного акту, що відбулося 15 квітня 2019 року.
 
15 квітня 2019 року за наслідком складеного акту про порушення № 47 від 11 квітня 2019 року та акту експертизи лічильника газу № 135 від 11 квітня 2019 року, враховуючи обставини та ознаки виявленого порушення, що підтверджується висновком комісії про допущення споживачем порушення Кодексу ГРМ, члени комісії з розгляду актів про порушення, дійшли висновку про обґрунтованість акту про порушення № 47 від 11 квітня 2019 року. В зв`язку з чим було складено акт-розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості, за період з 18 листопада 2018 року по 31 березня 2019 року у розмірі 84 653,47 грн.
 
ПАТ «Дніпрогаз» просив стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 84 653,47 грн та судові витрати.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року,у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ПАТ «Дніпрогаз» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дніпрогаз» грошові кошти в розмірі 84 653,47 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
31 серпня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, у якій, посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про призначення судової експертизи, що стало наслідком неможливості встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні в матеріалах справи докази не містять інформації про втручання позивача у роботу лічильника газу і що таке втручання спричинило викривлення даних обліку природного газу. Єдиним доказом цього може бути результат судової експертизи, однак суд апеляційної інстанції не задовольнив заяву позивача про проведення експертизи. Позивачем не оскаржувалась процедура притягнення позивача до відповідальності, а він лише просив вирішити спір, предметом якого є встановлення наявності або відсутності в діях позивача порушення, а саме: несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання неправомірними та незаконними дій експертної комісії ПАТ «Дніпрогаз» БГС щодо встановлення факту несанкціонованого втручання ОСОБА_1 в роботу лічильника газу, визнаннянезаконним акту № 135 експертизи лічильника газу дій та незаконним акт № 47 від 11 квітня 2019 року комісії ПАТ «Дніпрогаз» БГС,і про стягнення коштів у розмірі 84 653,47 грн.
 
Отже, справа № 199/3823/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 199/3823/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про захист прав споживача, визнання дій незаконними та відновлення становища та зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В. І. Крат
 
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                                        Є. В. Краснощоков