П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
23 червня 2020 року                                                                        м. Київ
 
справа № 760/8799/17
 
провадження № 22-ц/824/5168/2020
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого  - Іванової  І.В. 
суддів  - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
при секретарі  - Ярмак О.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року у складі судді Українця В.В., про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Груп», треті особи - ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Масюк Ігор Євгенійович, про визнання дій неправомірними та незаконними, визнання правочину недійсним, повний текст складений 23.12.2019 року, 
 
в с т а н о в и в:
 
У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Універсал Банк», ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, ТОВ «Укрспецторг Груп», треті особи - ОСОБА_1 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Масюк І.Є., про визнання дій неправомірними та незаконними, визнання правочину недійсним.
18 вересня 2018 року представником відповідача - ПАТ «Універсал Банк» було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, з тих підстав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померпозивач  ОСОБА_2 , а спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Ухвалою Солом`янського районного суму міста Києва від 17 грудня 2019 року клопотання ПАТ «Універсал Банк» задоволено, закрито провадження у даній справі.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, третя особа ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що заявлені позовні вимоги та право на спадкування не відноситься до тих прав, які в силу стаття 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язано з певною особою, а тому, на думку апелянта, може здійснюватися і спадкоємцями цієї особина передбачених законом умовах.
Від відповідача АТ «Універсал Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк не погоджується з доводами апеляційної скарги. Вказує, що заявлені в позові вимоги щодо визнання неправомірними та незаконними дій виконавця, з підстав передбачених ст. ст. 60, 65 СК України є нерозривно пов`язаними з особою позивача ОСОБА_2 та його необізнаністю щодо укладення іпотечного договору між апелянтом та АТ «Універсал Банк», а також подальших дій банку у вигляді звернення стягнення на майно, які стали наслідком невиконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Універсал Банк», розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Закриваючи провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах законодавства, з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Провадження у праві зупиняється до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника, що визначено п.1 ч.1 ст.253 ЦПК України.
Згідно з п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошення її померлою, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Провадження у справі підлягає закриттю лише у випадку, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними та незаконними дії державного виконавця Солом`янського РУЮ в м. Києві по проведенню виконавчих дій щодо реалізації на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсним правочин з реалізації іпотечного майна (вищезазначеної квартири) на прилюдних торгах та застосувати наслідки недійсного правочину.   
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14 вересня 2017 року (а.с. 89).
Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Аналіз наведеної норми закону приводить до висновку, що право власності на Ѕ частину квартири, якого був позбавлений позивач ОСОБА_2 внаслідок дій відповідачів, не відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов`язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, оскільки є особа, яка вважає себе спадкоємцем.
За вказаних вище обставин суд першої інстанції повинен був діяти у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                              

Судді :