П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/1714/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Ковальчук О.К.  
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   

08 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року  (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
позивач 23.03.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив:
- визнати протиправною відмову комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням III групи інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини;
- скасувати пункт 11 протоколу №12 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсації сум від 02.02.2018;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірах, передбачених пунктом б частини 1 статті 16-2 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", із врахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.03.2020 позовну заяву  залишив без руху та запропоновано позивачу надати документально обґрунтовані пояснення щодо причин пропуску строку звернення до суду або заяви про поновлення цього строку.
26.03.2020 на виконання вказаної ухвали позивач надіслав  пояснення, в яких зазначає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин. Вказує, що в період прийняття оскаржуваного рішення проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Бердичів, Житомирська область. Відповідно до наказу начальника Головного управління персоналу - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.02.2018 №51 звільнений у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від13.04.2018  №82 виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 13.04.2018. Зазначає, що не мав можливості звернутися до суду для оскарження рішення комісії Міністерства оборони, оскільки проходив службу в період оголошення та проведення часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-УІ. Після звільнення з військової служби постійно перебував на лікуванні в медичних закладах Міністерства Оборони України та інших медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України. Таким чином, внаслідок постійного лікування та проходження медичних обстежень не мав змоги оскаржити рішення комісії Міністерства оборони України про відмову в призначення і виплаті одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку зі встановленням III групи інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини. Просить поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 визнано причини пропуску строку звернення до суду неповажними, а позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу суду, поновити строк звернення до суду та відкрити провадження у справі. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що внаслідок постійного лікування та проходження медичних обстежень позивач не мав змоги оскаржити рішення комісії Міністерства оборони України про відмову у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що позивач дізнався про прийняте Міноборони рішення у 2018 році, а з позовом звернувся лише у 2020 році, при цьому, жодних належних та допустимих доказів поважності пропуску строку звернення до суду не надав, а відтак, підстав для поновлення строку немає.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали від 26.03.2020, та не надав належні та допустимі докази існування об`єктивних чи суб`єктивних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з вимогами про визнання протиправною відмови відповідача в призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням III групи інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини від 02.02.2018. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом є неповажними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується пункт протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №12 від 02.02.2018, тобто позов подано на захист соціальних прав позивача, а тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати шестимісячний строк звернення до суду.
Разом з тим, з позовною заявою позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду через відділення поштового зв`язку 23.03.2020, тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку (більше ніж через 2 роки).
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
На підставі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21.12.2010 у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем було вказано, що в період прийняття оскаржуваного рішення він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Бердичів, Житомирська область. Відповідно до наказу начальника Головного управління персоналу - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.02.2018 №51 звільнений у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від13.04.2018  №82 виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 13.04.2018. В цей період позивач не мав можливості звернутися до суду для оскарження рішення комісії Міністерства оборони, оскільки проходив службу в період оголошення та проведення часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-УІ. Після звільнення з військової постійно перебував на лікуванні в медичних закладах Міністерства Оборони України та інших медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України. Таким чином, внаслідок постійного лікування та проходження медичних обстежень не мав змоги оскаржити рішення комісії Міністерства оборони України про відмову в призначення і виплаті одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку зі встановленням III групи інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини. 
При цьому, у даному випадку належним доказом поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду може бути довідка із медичного закладу, виписка із медичної картки чи інший документ про лікування позивача за період з 2018 по 2020 рік.
Водночас, судом першої інстанції вірно вказано, що посилання позивача на проходження служби в період оголошення та проведення часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого законом України від 17.03.2014 №1126-VІ, як на поважну підставу пропуску звернення до суду з вказаним позов, не може слугувати доказом існування перешкод щодо своєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, оскільки відповідно до наказу начальника Головного управління персоналу - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.02.2018 № 51 позивач звільнений у запас за пунктом "б"  частини шостої статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з 13.04.2018 виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, посилання позивача на постійне перебування на лікуванні в медичних закладах Міністерства Оборони України та інших медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України, також не може бути підставою для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки на підтвердження вказаного позивач не надав жодних доказів. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вказані позивачем обставини, за відсутності підтвердження їх жодними доказами, не є об`єктивно непереборними, залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду. 
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (ч. 8 ст. 16-3).
Відтак, позивач має можливість протягом трьох років реалізувати право на звернення до відповідного органу із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та у разі незгоди із прийнятим за наслідками розгляду такої заяви рішенням, оскаржити його до суду в межах строку визначеного ст. 122 КАС України.  
Крім того, слід також зазначити, згідно довідки АВ №0033257 ОСОБА_1 13.02.2018 встановлено ІІ групу інвалідності, а тому, позивач має право на повторне звернення із відповідною заявою щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності.
З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду, колегія суддів дійшла висновку, що позов подано з пропуском встановленого процесуальним законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, наслідком чого є повернення адміністративного позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам позивача, викладеним у заяві про поновлення строку звернення до суду,  при цьому жодних нових доводів в апеляційній скарзі не зазначено.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.