УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/4289/17 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М. 
Категорія 34 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Трояновської Г.С.        
суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.                        
                               
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін по справі в м. Житомирі цивільну справу 274/4289/17 за позовом Міської комунальної аварійно-рятувальної служби до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві, 

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року Міська комунальна аварійно-рятувальна служба (МКАРС) звернулася із названим позовом та просила стягнути із відповідача 13895, 00 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та судовий збір у розмірі 1600 грн.
В обгрунтування вимог вказала, що 23.04.2017 о 22-50 год. у м. Бердичеві Житомирської області по вул. Європейська, 56, сталась дорожньо-транспортна пригода, у якій відповідач, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , не впоравшись з керуванням, безпричинно виїхав за межі проїздної частини, де допустив зіткнення з електроопорою зовнішнього освітлення, які є комунальною власністю, внаслідок чого завдав механічних пошкоджень. 
Пошкоджена опора електромережі зовнішнього освітлення м. Бердичева обліковується на балансі підприємства (позивача), тому з метою уникнення незручностей на дорозі було виконано ремонтні роботи по відновленню пошкодженої електромережі зовнішнього освітлення м. Бердичева за власний рахунок, вартість яких склала згідно кошторисної документації 13 895,00 грн. Оскільки на вимогу підприємства відповідач відмовився відшкодувати завдані збитки, тому підприємство звернулося до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, на користь Міської комунальної аварійно-рятувальної служби 13 895 ( тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять ) грн. 00 коп., за відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, та 1 600 грн судового збору.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зайцева М.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та вказав, що у справі відсутні будь-які докази спричинення ДТП в результаті винних дій ОСОБА_1 , що виключає у нього наявність обов`язку у відшкодуванні матеріальної шкоди. 
У відзиві на апеляційну скаргу Міська комунальна аварійно-рятувальна служба (МКАРС) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначає, що відсутність протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про відсутність підстав для його цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.04.2017 о 22-50 год. у м. Бердичеві Житомирської області по вул. Європейська, 56, ОСОБА_1 , не впоравшись з керуванням транспортного засобу Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , безпричинно виїхав за межі проїзної частини, де допустив зіткнення з електроопорою зовнішнього освітлення, внаслідок чого завдав опорі та обладнанню зовнішнього освітлення механічних пошкоджень.
Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено опору ліній електромереж виличного освітлення, які перебувають на балансі Міської комунальної аварійно-рятувальної служби з 01.01.2007 і яка проводить їх обслуговування (а.с. 7).
Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва № 24 щодо відновлення мережі вуличного освітлення по АДРЕСА_1 , ця вартість складає 13863.00 грн (а.с. 13-14).
Судом першої інстанції на підставі кримінального провадження встановлено, що постановою прокуратури Житомирської області від 26.06.2017 року про закриття кримінального провадження № 12017060050000637 від 24.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. Вказану постанову 04.07.2017 направлено до Бердичівського ВП ГУНП для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за фактом ДТП, що відбулось 23.04.2017 року в м. Бердичеві Житомирської області по вул. Європейська, 56.
Згідно повідомлення начальника Бердичівського ВП ГУНП від 12.09.2017 протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль та опору вуличного освітлення, ліхтар та електродроти, не складався (а.с.8).
Звертаючись до суду із позовом, МКАРС зазначила, що внаслідок винних дій власника джерела підвищеної небезпеки підприємству, як балансоутримувачу, завдано матеріальних збитків, які необхідно стягнути із відповідача.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що суб`єктом відшкодування шкоди, завданої автомобілем марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , є саме ОСОБА_1 , який керував джерелом підвищеної небезпеки та допустив 23.04.2017 року о 22-50 год. у м. Бердичеві Житомирської області по вул. Європейська, 56 наїзд на електроопору зовнішнього освітлення, пошкодив її, чим завдав позивачу матеріальну шкоду , а тому оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що суму нанесеної матеріальної шкоди слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 13863.00 грн.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно частини другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши наведені норми права та обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 , який керував джерелом підвищеної небезпеки та допустив 23.04.2017 року о 22-50 год зіткнення із електроопорою зовнішнього освітлення та пошкодив її, обставини чого встановлено постановою про закриття кримінального провадження, завдав збитки позивачу, розмір яких встановлено зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва (а.с. 13).
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що оскільки відсутній протокол про адміністративне правопорушення та кримінальне провадження закрито і не встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, що звільняє його від деліктної відповідальності не заслуговують на увагу, так як ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України). Зазначені обставини доведені у кримінальному провадженні, хоча й відсутній склад кримінального правопорушення в діях відповідача. 
Виходячи із наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального закону, а тому підстави для його скасування відсутні в розумінні положень ст. 375 ЦПК України. 
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді