ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3710/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,                                                                                                    
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2020, - 

В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, просив визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 13.12.2017 та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 13.12.2017 по 11.12.2019, без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (прикордоний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 13.12.2017 з одночасною щомісячною виплатою фіксованої (встановленою раніше) суми індексації.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що в період з 16.10.2015 по 30.06.2016 грошове забезпечення нараховував та виплачував позивачу Краматорський прикордонний загін, який в свою чергу повинен був проводити індексацію грошового забезпечення. Вказує, що індексацію за січень 2015 року позивач отримав в січні 2015 року від Чернігівського прикордонного загону, індексацію за період з лютого 2015 року по червень 2015 року отримав від військової частини НОМЕР_2 м. Краматорськ, а для отримання індексації з 16 жовтня 2015 року по 30 червня 2016 року позивач повинен був звернутися до суду з відповідачем у справі в особі військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) м. Краматорськ, де він у відповідності до вищезазначених наказів Чернігівського прикордонного загону та довідки про доходи ОСОБА_1 проходив службу у зазначений період.
Таким чином, на думку апелянта, судом не враховано, вказані обставини.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (прикордонному загоні Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України).
Наказом № 439-ос від 13 грудня 2017 року начальника Чернігівського прикордонного загону, позивача було виключено зі списків особового складу загону та знято з всіх видів забезпечення з 13 грудня 2017 року.
Позивач вказує, що під час проходження позивачем військової служби у Чернігівському прикордонному загоні індексація його грошового забезпечення за період з 01 січня 2015 року по 13 грудня 2017 року не нараховувалась.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, та не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів частково  погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах встановлені, зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (з наступними змінами і доповненнями, надалі - Закон №2011-XII).
Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
При цьому, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені в Законі України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»  (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1282-ХІІ).
Частинами 1 та 5  статті 2 Закону  № 1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно частини 2  статті 5 Закону  № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
У частині 6 статті 5 Закону № 1282-ХІІ закріплено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Статтею 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. 
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003  (далі по тексту - Порядок № 1078).
Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Пунктом 6 Порядку № 1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.
При цьому, нормами  Закону № 1282-ХІІ  та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації, та пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.
Статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Відповідно ст. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Зважаючи на викладене, оскільки відповідач не позбавлений обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.
Разом з тим, згідно з довідкою про доходи від 20.12.2019 №424 (а.с.25) позивачу виплачено індексацію за січень 2015 року у розмірі 246,04 грн.
Відповідно до довідки ВЧ 2382 Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.02.2020 №428, позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 з жовтня 2015 року по червень 2016 року. 
В лютому 2016 року ОСОБА_1 виплачена індексація грошового забезпечення за період служби з січня 2015 року по червень 2015 року згідно з довідкою № 260 до грошового атестату від 30 жовтня 2015 року військової частини НОМЕР_1 в сумі 2066,15 грн.
В матеріалах справи є дані проходження військової служби Позивачем у Краматорському прикордонному загоні, що підтверджується наказами начальника Чернігівського прикордонного загону від 15.10.2015 №273-ос «По особовому складу» та від 01.07.2016 №139-ос та довідкою про доходи ОСОБА_1 , відповідно до якої в період з листопада 2015 року по червень 2016 року виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , Чернігівським прикордонним загоном, не здійснювались.
Стягнення сум індексації грошового забезпечення не обмежені будь-яким строком позовної давності у відповідності до частини другої  статті 233 Кодексу законів про працю України. 
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимога щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є передчасною.
Доводи апеляційної скарги знайшли своє відображення та заслуговують на увагу в частині періоду та виплачених сум індексації.
Перевіривши мотивування судового рішення та усі доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак, помилково задовольнив вимоги щодо виплати індексації грошових коштів за період, за який такі кошти були виплачені та з урахуванням проходження військової служби Позивачем у Краматорському прикордонному загоні.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -                                              П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 – скасувати в частині задоволення вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 30.06.2015, з 16.10.2015 по 30.06.2016, та відмовити у задоволенні позову в цій частині.
В іншій частині, а саме: задоволення вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 15.10.2015 та з 01.07.2016 по 13.12.2017 – рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко  

                                                                                                    О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2020