ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6991/19  Номер провадження 33/814/347/20	Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

Категорія: ч.3 ст.41 КпАП

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
з секретарем Гнітько А.М.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Кузя О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 31 січня 2020 року, 

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, заміжня, маюча на утриманні двох неповнолітніх дітей, фізична особа - підприємець, несудима,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП України, а провадження у справі закрите на підставі п.7 ст.247 цього Кодексу у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що вона 22 жовтня 2019 року за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» допустила працівника ОСОБА_2 до роботи продавця без оформлення трудового договору (контракту).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
При цьому стверджує, що здійснює підприємницьку діяльність самостійно, найману працю не використовує і наголошує на відсутності доказів її винуватості.
Звертає увагу, що свідки у місцевому суді допитані не були.
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення порушника та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , переглянувши відеозапис події, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні апеляційного суду доказах. 
 
Приписами ч.3 ст.41 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
 
Відповідно до ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Як правильно встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 з 18 жовтня 2019 року була допущена до виконання роботи на посаді продавця в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою АДРЕСА_2 , які виконувала до 22 жовтня 2019 року, коли мала місце перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 .
 
Доводи  ОСОБА_1  про те, що вона здійснює підприємницьку діяльність самостійно і   не використовує найману працю є непереконливими.
 
Дійсно, допитана апеляційним судом свідок ОСОБА_2 заперечувала виконання роботи продавця в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» і стверджувала, що лише деякий час приглядала за магазином, коли ОСОБА_1 треба було відлучитися.
 
Проте, такі показання ОСОБА_2 є суперечливими і непослідовними та спростовуються дослідженими апеляційним судом доказами.
 
Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - головні інспектори відділу управління Держпраці у Полтавській області підтвердили фактичні обставини виконання ОСОБА_2 роботи продавця в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» без оформлення трудового договору (контракту).
 
Такі їх показання є логічними, послідовними і узгоджуються з відеозаписом події та власноруч викладеними поясненнями ОСОБА_2 при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
 
Більше того, наявність трудових відносин з ОСОБА_2 під час складання протоколу не заперечувала і сама ОСОБА_1 , про що свідчать її підписи в протоколі №ПЛ5268/151/АВ/П/ПТ та акті інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця, яка використовує найману працю №ПЛ5268/151/АВ від 23 жовтня 2019 року.
 
Таким чином, дослідивши всі обставини справи, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію її дій за ч.3 ст.41 КпАП України.
 
Також суддею місцевого суду дотримано вимоги закону при закритті провадженні у справі.
 
Підстава для закриття провадження в справі згідно зі ст.38КпАП України не є такою, що реабілітує особу. Тому таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Аналогічна правова позиція викладена в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
 
Оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КпАП України, суддя у відповідності до вимог законодавства та керуючись засадами верховенства права правильно закрив провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ст.247 цього Кодексу.
 
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено. 
 
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду                                          Костенко В.Г.