Ухвала
Іменем України 
31 серпня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-4020 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року.
 
Суть питання та встановлені судом обставини
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.
 
Захисник подав касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду, в якій вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, просить її скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
 
Крім цього вказує на необхідність передати кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність формування єдиної судової практики щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час дії карантину.
 
Мотиви суду
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
 
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України  обов`язковим для перегляду судових рішень є апеляційний порядок, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.
 
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 2б-рп/2009).
 
Судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 і 2 статті 424 КПК України. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК України.
Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою.  Так, предметом касаційного розгляду у кримінальному аспекті переважно виступає дотримання судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального закону при вирішенні питань, пов`язаних з притягненням особи до кримінальної відповідальності, та призначенні покарання, а також забезпечення права на апеляційний перегляд судових рішень у кримінальному провадженні. 
 
Обмеження права на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, крім тих, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
 
З касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень вбачається, що захисник оскаржує ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, якою ухвалу суду першої інстанції про продовження ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було залишено без змін.
 
В оскаржуваній ухвалі не з`ясовувались питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого тощо, які мають з`ясовуватись під час розгляду кримінального провадження по суті.
 
Провадження, внесене до ЄРДР за № 12019160500006898 від 31 грудня 2018 року  за обвинуваченням  ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції, ухвала щодо запобіжного заходу не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. 
 
Розглядаючи питання про відмову у відкритті касаційного провадження, колегія суддів враховує, що скаржником у касаційній скарзі заявлено клопотання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Відповідно до висновків викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду       №13-22зн18, процесуальні норми, якими визначено підстави та порядок передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначені статтями 434-1, 434-2 КПК України Глави 32 «Провадження в суді касаційної інстанції» цього Кодексу.
 
Зі змісту наведених статей вбачається, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передається кримінальне провадження, яке розглядається в касаційному порядку.
 
Відповідно до положень Глави 32 КПК України (статті 428, 430, 434) касаційний розгляд здійснюється судом касаційної інстанції лише після відкриття касаційного провадження.
 
Правилами статей 434-1, 434-2 Глави 32 КПК України врегульовано процесуальну діяльність суду вже після відкриття касаційного провадження, яке за змістом статті 428 КПК України відноситься до повноважень Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
 
Таким чином, відповідно до положень КПК України, питання про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, як це передбачено правилами статей 434-1, 434-2 КПК України, вирішується лише після відкриття касаційного провадження
 
З урахуванням зазначеного, у зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, підстави для передачі провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду відсутні.
 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції відповідно до ч.2 ст. 424 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
З цих підстав Суд постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                ОСОБА_6