ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 649/141/20 Головуючий у 1-й інстанції: Соловйов В.В.
Номер провадження: 33/819/289/20                                         Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі:
судді Калініної О.В. 
при секретарі Грищуку Р.Р.
за участю адвокатів: Черноморченка М.М.
                        Антипенка В.П.
особи, відносно якої складено протокол
про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-
                                        ВСТАНОВИВ:
       Постановою судді Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Справу про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Посилається на порушення поліцейським вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої МВС № 1395 від 07.11.2015 року, та зазначає, що поліцейським на місці ДТП не було складено протокол та схему місця ДТП. 
Протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 19.02.2020 року, в той час як ДТП сталася 04.02.2020 року, і це доводить , що протокол був складений з порушенням вимог інструкції та не може розглядатися, як належний доказ. 
Крім того вказує на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення через його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП. У ньому відсутні прізвища, адреси свідків, які були очевидцями ДТП, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.
       Зазначає, що поліцейський ОСОБА_2 , який склав протокол та схему ДТП, наказом ГУНП в Херсонській області №386 від 02.04.2020 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, у зв`язку з тим, що не з`ясував усіх обставин правопорушення , на місці пригоди не склав схему ДТП.
       Під час допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , яка є дружиною учасника ДТП ОСОБА_4 , судом не приводилася до присяги, а відтак, на думку апелянта її свідчення є неналежними та не повинні були враховуватися судом при оцінці доказів, і до її свідчень суд мав віднестися критично, як до зацікавленої особи під час вирішення даної справи.
       Стверджує, що суд також мав критично віднестися до показів ОСОБА_4 , який був допитаний у якості свідка, оскільки він є заінтересованою особою, так як був безпосереднім учасником ДТП, та, на думку апелянта, перевищив швидкість у населеному пункті у зв`язку з чим в`їхав в його автомобіль та скоїв ДТП.
       Доказом вказаної обставини є відомості, які зафіксовані у висновку службового розслідування за фактом вчинення неправомірних дій працівниками Великолепетиського ВП Каховського ВП від 02.04.2020 року, де відображено пояснення ОСОБА_4 , в яких останній повідомив про те, що в день ДТП він повинен був виїхати за кордон та поспішав на літак.
       Вважає, що ОСОБА_4 разом із своїм представником ОСОБА_5 були безпідставно допущені судом першої інстанції до справи в якості сторони з невідомим процесуальним статусом, що не передбачено нормами КУпАП і як наслідок є порушенням норм процесуального законодавства. 
       Вказує, шо пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в судовому засіданні суттєво відрізняються від тих, що були надані ними під час службової перевірки. Їх особиста думка щодо винуватця ДТП не повинна враховуватися судом, оскільки зазначені особи не є фахівцями або експертами у питаннях, пов`язаних з обставинами ДТП та з визначенням винних осіб під час скоєння ДТП.
Зазначає, що при винесенні рішення, суд не надав належної уваги заяві адвоката Черноморченка М.М. про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку для притягнення до відповідальності, який зауважував про те, що неможливо вирішувати питання щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення при закриття справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Така позиція ґрунтується на узагальненому науково-консультативному висновку науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України.
        Відсутність або наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, тоді як вина осіб, що притягують до адміністративної відповідальності не встановлюється у справах у яких провадження закривається.
       З огляду на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення і схеми ДТП, аналізуючи інші надані у справі докази у їх сукупності, вважає, що органом, який направив матеріали до суду, не доведено в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з урахуванням того, що суд першої інстанції, закриваючи справу про адміністративне правопорушення, визнав його винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, то на думку апелянта, постанова підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Черноморченко М.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Адвокат Антипенко В.П. , який представляє інтереси ОСОБА_8 , заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.
Мотиви Суду.
За правилами ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі апелянтом не ставиться питання про дослідження нових доказів чи повторне дослідження доказів апеляційним судом.
Ретельно перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги апеляційний суд виходить з такого.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ч.2 ст. 38 КУпАП передбачає строки протягом яких на особу може бути накладено стягнення, втім ці строки, не звільняють суд від обов`язку з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП).
Тобто, у разі якщо не буде встановлено факту вчинення адміністративного правопорушення особою, відносно якої складено протокол встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП(закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).
Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.
Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Крім того, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу вимог ст.ст.245,251,252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити законне і обґрунтоване судове рішення.
КУпАП не містить приписів про те, що у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП суд не має встановлювати визначені ст. 280 КУпАП обставини.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), та чи було воно вчинене особою, відносно якої складено протокол, а також враховуючи, що повноваження суду та його обов`язок на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, суд має встановити наявність чи відсутність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП .
Цих вимог закону суд дотримався. 
Відповідно до ст. 2  КУпАП  законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Узагальнений науково-консультативний висновок науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, на який посилається апелянт, як на підставу для скасування постанови суду, не може бути прийнятий до уваги, оскільки не є джерелом права, що регулює порядок здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення і не є обов`язковим для суду загальної юрисдикції, що здійснює розгляд справи.
Як слідує зі змісту постанови судом встановлено, що ОСОБА_1 04.02.2020 року о 10 год. 00 хв. на перехресті вулиць Миру та Котляревського в смт. Велика Лепетиха, Великолепетиського району, Херсонської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21093, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Кремінь, номерний знак НОМЕР_2 , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю Фольцваген Каді, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
За правилами, визначеними у п. 16.13 ПДР перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
За змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність особи настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, з-поміж іншого, транспортних засобів.
Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами та ін.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, достовірність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.
Суд обґрунтовано поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №091622 від 19.02.2020 року, в якому зафіксовано, що 04.02.2020 року о 10.00 год. на перехресті вул. Миру-Котляревського, в смт. Велика Лепетиха, ОСОБА_1 , керуючи ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 з причепом кремінь НОМЕР_2 , при повороті ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю Фольцваген Каді, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .
Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, підпис поліцейського, що його склав, пояснення самого ОСОБА_1 , що цілком відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.
До протоколу додано пояснення учасників події, схему ДТП.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол є неналежним та одночасно недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої МВС № 1395 від 07.11.2015 року, не можна визнати підставою для скасування постанови, що оскаржується. 
Суд ретельно з`ясував обставини фіксування слідів ДТП та складання протоколу і схеми ДТП шляхом допиту поліцейських, учасників ДТП, свідків. З досліджених судом доказів видно, що на місці ДТП протокол не складався на прохання самого апелянта, зважаючи на досягнуту на той час домовленість з іншим учасником ДТП щодо порядку відшкодування заподіяної шкоди і наміру скласти «європротокол».
Вбачається, що після звернення учасників ДТП до поліції через нереалізацію досягнутих між ними домовленостей , поліцейський після отримання письмових пояснень обох учасників ДТП склав протокол та завершив складання схеми місця ДТП, після чого спрямував матеріали до суду і такі дії поліцейського не суперечать положенням п.7 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої МВС № 1395 від 07.11.2015 року, яким передбачено, що уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинна в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.
Положення ст. 254 КУпАП, як і норми КУпАП в цілому, не передбачають будь-яких правових наслідків складання протоколу про адміністративне правопорушення поза межами визначеного ст. 254 КУпАП строку чи складення протоколу не на місці ДТП.
На думку апеляційного суду, складання протоколу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП не у день ДТП та не на місці ДТП не спростовує само по собі правильність викладених у ньому фактичних обставин події від 04.02.2020 року і не тягне за собою наслідку у виді неналежності чи недопустимості його як доказу. 
Притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за те, що схема місця ДТП не була складена на місці ДТП, не впливає на оцінку фактичного змісту цього доказу, учасники ДТП підписали схему ДТП та не вносили зауважень щодо змісту схеми ДТП та щодо правильності відображення в ній обставин події.
Не містить і апеляційна скарга доводів про неправильність відображення у самому протоколу та схемі ДТП фактичних обставин місця пригоди.
Суд підставно взяв до уваги відомості, що містять в схемі місця ДТП, з якої видно, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди.
В схемі ДТП відображено траєкторію руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та інший учасник ДТП , місце зіткнення та інші відомості про обставини ДТП.
Серед іншого, схема ДТП містить перелік пошкоджень транспортним засобів, отриманих в результаті ДТП, зокрема зазначено, що у автомобіля Фольцвагена було пошкоджено передній бампер, та ліве крило.
Апеляційний суд також враховує, що протокол та схема ДТП оцінені судом у сукупності з іншими доказами, і обставини, які в ньому зазначені, об`єктивно знайшли своє підтвердження. 
Підставно суд прийняв до уваги і показання свідків.
За правилами ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.
Отже закон не визначає, що в якості свідків можуть бути допитані лише особи, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Апелянтом в апеляційній скарзі не оспорюється присутність ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на місці ДТП , які були допитані судом першої інстанції у якості свідків, відтак, само по собі не зазначення їх у протоколі, не перешкоджає дослідженню судом їх показів, зважаючи на право учасників справи про адміністративне правопорушення заявляти клопотання, в т.ч. і щодо дослідження доказів.
Суд поклав в основу свого рішення досліджені показання свідків, які надали суду пояснення в тому обсязі, які були їм відомі щодо обставин пригоди.
Суд у постанові виклав зміст показань свідків, проте особиста думка свідків щодо винуватця події не мала юридичного значення для висновку суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і як видно зі змісту постанови, окремо не зазначена в якості обґрунтування висновку суду. 
Нормами КУпАП не передбачено обов`язку суду приводити свідка до присяги, як про те вказано в апеляційній скарзі, а відтак відповідні посилання апелянта не можуть бути прийняті до уваги.
У постанові суд зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом серія ОБ №091622 про адміністративне правопорушення від 19.02.2020 року, схемою місця ДТП, яка сталася 04.02.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а також поясненнями самого ОСОБА_1 .
Як видно суд у постанові виклав зміст пояснень ОСОБА_3 , однак не вказав, що обґрунтовує показаннями цього свідка винуватість ОСОБА_1 . 
Не можливо погодитися із доводами апелянта про те, що суд мав критично віднестися до показів ОСОБА_4 , оскільки він є зацікавленою особою.
Суд обґрунтовано піддав аналізу пояснення обох учасників ДТП та їх дії по обставинам керування транспортними засобами, оскільки це є обов`язковим для встановлення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Проте предметом оцінки суду є дії ОСОБА_1 в межах викладених у протоколі обставин. 
Апеляційний суд у межах розгляду справи відносно ОСОБА_1 не вправі робити будь-які висновки щодо винуватості ОСОБА_4 у порушенні зазначених апелянтом вимог ПДР.
За приписами ст. 269 КПК України як свідок може бути допитана особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і користуватися користується правами визначеними ст. 269 КУпАП, зокрема правом на правову допомогу.
За матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_4 як особа , у користуванні якої знаходився автомобіль, право власності на який зареєстровано на його дружину ОСОБА_3 , і цей автомобіль в результаті ДТП зазнав механічних пошкоджень, а отже і матеріальної шкоди, мав процесуальні підстави для участі у справі, а тому відповідні посилання апелянта є необґрунтованими. 
Сукупний аналіз досліджених доказів дав підстави суду для висновку про те, що зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на смузі зустрічного руху сталося внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.13 ПДР та не надання при повороті ліворуч переваги у русі автомобілю під керуванням ОСОБА_4 , що рухався у зустрічному напрямку і дії ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП.
Підстав ставити під сумнів правильність такого висновку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не вбачається.
Судом правильно застосовано, оскільки на час ухвалення постанови, що оскаржується, закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності . 
Апелянт не навів обґрунтованих та переконливих доказів неправильного встановлення судом фактичних обставин ДТП.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову судді від 03.07.2020 року без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя
       Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна