Справа № 462/2260/20                                Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 33/811/788/20                 Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника - адвоката Валігури Віталія Валерійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Валігури Віталія Валерійовича на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 18.04.2020 року о 22:40 год. на вул. Широка, 81 в м. Львові керував автомобілем марки «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу та в медичному закладі в присутності двох свідків відмовився. Крім того, ОСОБА_1 18.04.2020 року о 22.40 год. на вул. Широка, 81 в м. Львові керував автомобілем марки «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не врахував дорожню обстановку перед перестроюванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Широка, 50 в напрямку вул. Широка, 81, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, ОСОБА_1 18.04.2020 року о 22.40 год. на вул. Широка, 81 в м. Львові керував автомобілем марки «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди не повідомив про ДТП відповідний орган чи підрозділ поліції, не зупинив транспортний засіб і залишив місце події, чим порушив п. п. 1.5, 2.3б, 2.5, 2.10 (а, д, е), 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП. 
На постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Валігура В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Валігура В.В. зазначає, що постанова судді місцевого суду є незаконною та необгрунтованою, ухваленою без всебічного дослідження всіх доказів та надання їм належної оцінки. Вважає, що дослідження доказів судом відбувалося однобоко, на стороні працівників поліції. 
Зазначає, що судом не взято до уваги пояснень ОСОБА_1 в частині того, що за кермом автомобіля був його друг ОСОБА_3 , також судом було відмовлено в допиті ОСОБА_3 у статусі свідка, який повідомив, що 18.04.2020 року близько 22:40 год. саме він перебував за кермом автомобіля «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, судом не було враховано пояснень потерпілого ОСОБА_2 , який бачив, що в автомобілі «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , знаходилось двоє осіб, проте хто саме був за кермом автомобіля він не побачив. 
Посилається на те, що працівники поліції, підійшовши до ОСОБА_1 , не представилися та не пред`явили службового посвідчення, одразу почали стверджувати, що за кермом автомобіля «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_1 , хоча останній намагався пояснити, що за кермом перебував його друг. Крім того, на відео не було зафіксовано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їхніх адрес, що може бути підставою недостовірності складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вважає, що зібрані у справі докази містять суперечності та розбіжності, більше того не встановлюють тих обставин, які становлять собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а накладене стягнення у розмірі 10 200 гривень та позбавлення права керування транспортним засобом позбавляє ОСОБА_1 можливості утримувати свою сім`ю, оскільки автомобіль є його єдиним засобом заробітку. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника - адвоката Валігури В.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Валігура В.В. вказує, що ОСОБА_1 дійсно відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки за кермом автомобіля перебував не він. 
Судом першої інстанції було правильно досліджено та надано оцінку відеозапису з камер спостереження патрульних, з якого вбачається, що ОСОБА_1 з самого початку розмови з працівниками поліції сказав, що він їхав в автомобілі та погодився пройти огляд на стан сп`яніння, чим визнав, що керував транспортним засобом. Попри це, в подальшому ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, вказавши, що за кермом перебував його друг, однак не вказав анкетних даних цієї особи.
З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 про те, що за кермом автомобіля «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , у момент дорожньо-транспортної пригоди перебував ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції не зазначив, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_7 , також він не вказав про цей факт у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Пояснення потерпілого ОСОБА_2 в частині того, що в момент ДТП в автомобілі «СНЕVROLET», номерний знак НОМЕР_1 , перебував один пасажир не доводять того факту, що за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а інша особа. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ч. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на наведене, поліцейські вірно кваліфікували дії ОСОБА_1 як такі, що порушують вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто відмову від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Також суд не бере до уваги пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Валігури В.В. в частині недостовірності складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, через те, що на відеозаписі не зафіксовано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки в матеріалах справи про адміністративні правопорушення наявні пояснення зазначених свідків, засвідчені їхніми підписами. 
Дії працівників поліції в частині того, що вони не представились та не пред`явили ОСОБА_1 свої службові посвідчення не спростовує факту вчинення останнім адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.
Посилання адвоката Валігури В.В. на те, що стягнення, застосоване до ОСОБА_1 позбавить його можливості утримувати свою сім`ю не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Так, в рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З матеріалів справи вбачається та було встановлено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення порядку користування спеціальним правом - правом керуванням транспортними засобами, оскільки керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що було підтверджено ним під час розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій, та відмовився від огляду для визначення стану сп`яніння  у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_1 , скоїв ДТП та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, суд першої інстанції, накладаючи адміністративне стягнення, яке є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, дійшов обґрунтованого висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у межах санкції статті  ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, з чим і погоджуються суд апеляційної інстанції. 
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду,  апеляційним судом не встановлено як з боку працівників патрульної поліції, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, порушення вимог закону, а також  невідповідність висновку суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим постанова судді є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.  
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в :

постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його представника - адвоката Валігури Віталія Валерійовича - без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 Гуцал І.П.